328 



sttperne obtusus, inferne am^Matus, waximam testce parteni, efji- 

 nit; apertura ampiissima, semicircularis, superius et inferius 

 rotundata; peristoma patulum, sulyrejlexum, columella juxfa 

 plicawi compressam excisa. 



Helix aurieularia Linné Syst. Nat. X (1758) p. 774; Fauna Su. 



ed. 2 (1761) p. 532. — Buccinmn auricula Muller Verm. Hist. II 



(1774) p. 126. - Lynmcea auricularia Nilsson Hist. Moll. Su. (1822; 



p. 61. Friele Norske Moll. (1853) p. 36. ~ Limniea auricularia 



Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 462, t. 33, t. 21- 31, t. 35, f. 



1-10. Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 108. Mörch Syn. Moll. 



Dan. (1864) p. 10. Westerlund Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 77; 



Exp. Crit. Moll. (1871) p. 114. Kobelt Mal. Bl. (1869) p. 150; Nass. 



Fauna (1871) p. 170. — Limnceus auricularms RossmAssler Iconogr. 



I (1835) p. 98. — Lymnceus auricularius Nord. & Nyländer Finl. 



Moll. (1856) p. 33. — LimncEa limosa a auricularia Westerlund 



Sv. Moll. (1865) p. 39. 



Djuret grågult med silfvergrå eller gula punkter, fotsulan 

 enfärgadt horiigul; manteln svartfläckig. 



Skalet nafladt, uppdrifvet, blåsformigt, tunt. genomskinligt, 

 temligen glänsande, horngult, slätt eller grofstrimmigt, ofta med 

 uätformigt ställda fördjupningar, genom hvilka ytan blir skroflig 

 och ojemn; vindn. 4 — 5, hastigt tilltagande, den siste utgörande 

 ensam nästan hela skalet, de öfriga bilda en kort, spetsig, men 

 alltid fritt framträdande spira; mynningen mycket vid, stor, Ägg- 

 formigt rundad (hos många var. nästan halfcirkeltormig), upptill 

 trubbvinklig ; mynningväggen bildar med spindeln en ganska tyd- 

 lig vinkel; spindeln starkt vriden, rak, med tillbakaböjd kant. 

 så att den bildar en temhgen lång nafvelränna; omslaget starkt, 

 så att det, isynnerhet hos yngre exemplar, der det ännu icke är 

 fast vidvuxit, tydligt förenar munsömmens kanter ; munsömmens 

 ytterkant enkel, hvass, med stark böjelse att vika sig platt utåt 

 eller t. o. ra. böja sig så bakåt, att en ränna uppstår på yttre 

 sidan, nedtill i en båge sammanhängande med spindelkanten, upp- 

 till ving- eller öronformigt utstående, och går från fästpunkten 

 temligen långt horizontelt eller något uppåt riktad, hvarefter den 

 i en mer eller mindre jemn båge böjer sig nedåt ; mynningens 

 öfre kant alltid lägre än spetsen af spiran. 



Forma normalis: testa calcarea. tenuis, fragilis; spira pro- 

 minula, raucronata, 2 — 4 vin. 5 mm., acuta; anfr. ultimus postice 

 angustatus ; apertura ovali-quadrangularis ; peristoma patulum ; 

 eolumella torta, recta; paries aperturalis brevissimus; long. 25 — 2^. 



