331 



högsta utveckling erhåller denna form om högsommaren, då vid 

 lågt vattenstånd grunda polar och gropar bilda sig långs sjösträn- 

 derna, i hvilka den särdeles trifs. Om en sådan håla torkar ut, 

 så kryper snäckan öfver slammat till nästa vatten, ofta rätt långt. 

 Var. ventricosa förekommer i klara, lugna, växtfattiga diken, små 

 sjöar och isynnerhet i kanaler, i hvilkas stilla vatten det ena 

 exemplaret är nästan alldeles likt det andra. 



Utbredning. I Sverige, prov. Skåne: i sjöarne Ringsjön, 

 Råbelöfsjön. Ifösjön. i Seje- och Höje-åar, vid Kristianstad, Igna- 

 berga och på andra ställen; i Blek.: sjön Långasjö nära Ronneby 

 (W. L. och C. A. W.); i Smal i sjön Noen vid Degla (E. H.); 

 i ÖGöfl. i de flesta sjöar ymnig; i WGötl. vid Grimstorp o. s. v.; 

 i Nerike endast i Hjelmarens grundare vikar långs östra och 

 norra stranden från Örebro till Humlemyrsviken i Göthlunda samt 

 i den smala vik af sjön Tisaren, som nära dess östra ända skär 

 in mot norr till torpet Viken (Hartman); i Wermland vid Karl- 

 stad (C. L.); vid StorJcJiolm mycket ymnig såväl i sött, som half- 

 salt vatten (Wikström, Hartman) ; i Westmanland i Svartån vid 

 Westerås (C. H. J.) ; i TJpland vid Upsala (C. H. J. och W. L.) ; 

 i Dalarne ymnig i sjön Amungen i Husby s:n (C. G. A.). På 

 Oland och Gotland saknas denna snäcka. Var. ampla i sjön 

 Tåkern i O Gött., forma pumila i en kanal vid Borgmästareängen 

 nära Malmö i Skåne. Var. monnardi i flera sjöar i Skåne samt 

 i sjön Tåkern i OGött. Var. canalis i Tåkern. I Norge är 

 L. aur. sällsynt och endast funnen omkring Kristiania (Friele, 

 E. v. Mårtens). I Danmark: Ogruppen, vidt utbredd ("in 

 lacubus vulgaris" Mull.), såsom i Stadsgrafven, i Frederiksdalså, 



synligt näringsämne. Det oaktadt icke blott uppehöll den lifvet, utan 

 födde sig äfven, hvilket syntes af den mängd exkrementer, som betäckte 

 bottnen af glaskärlet. För att utröna på hvad sätt djuret lifnärde sig 

 och hvad ämne, som frambragte denna mängd af exkrementer, lade jag 

 några droppar af vattnet under mikroskopet och fann deri myriader 

 opaka korn, liknande svamparnes "pollen", men mindre, äfvensom myc- 

 ket sällsynt den minste bland infusorierna, som jag kallat Clycidium 

 bulla, och hvaraf således är tydligt, att L. aur. hela tiden endast förtärt 

 af de nämnde kornen, som antingen äro groddkorn af svampar och 

 alger (semina mucorum & confervarum) eller infusorier af Monas." Kobelt 

 har länge förvarat L. ampla i aqvarium och funnit, att den gick under, 

 om han icke då och då lemnade den med alger betäckta stenar o. dyl., 

 hvilka den genast begärligt afbetade, äfvensom att den aldrig rörde fri- 

 ska växter, bröd och dyl. 



22* 



