337 



ligaste delen, från Sicilien och södi'a Italien till långt ofvan noi'ra 

 polcirkeln, (på Island finnes i de varma källorna vid Laugarvas 

 en form med utvändigt halmgult, invändigt mjölkhvitt, 6 mm. 

 långt och 4 mm. bredt skal), men öfverallt sporadisk, och i Asien 

 är den allmänt utbredd i nordligaste delen i Amurs tillflöden 

 äfvensom i denna flod sjelf ända till dess mynning, liksom den är 

 tagen vid Hakodate på japanska ön Jesso. 



Anm. I Hist. Moll., 1805, skiljer Draparnaud från de förut såsom 

 egna species af denna grupp upptagna L. atiricularia och peregra en 

 ny art, hvilkeii han benämner ovata, och i Naturgesch. Deutsch. Land- 

 u. Siissw. Moll., 1821, uppställer C. Pfeiffer bredvid dessa sin L. vulga- 

 ris, "und damit beginnt, såsom Kobelt riktigt anmärker, denn die heillose 

 Verwirrung, denn diese höchst ungeniigend beschriebene und abgebildete 

 Art wurde dann die Rumpelkammer, in der man allés unterbrachte, was 

 nicht ganz zur Diagnose der beiden andern Arten passle." Oaktadt 

 redan Rossmässler (Iconogr. I, 1835, s. 97) ådagalade, på grund af 

 granskning af originalexemplar från Pfeiffer sjelf till Ziegler, att den 

 nya L. vulgaris icke var annat än en liten, outbildad form af L. auri- 

 cularia (Mörch betraktar dock ännu L. vulg. Pfeiffer såsom en forma 

 minor, cinerascens af L. lagotis), upptager han dock detta Pfeiffers 

 namn för en helt annan snäcka, just vår L. lagotis, som han håller "fiår 

 eine ohne' Zweifel distincte Art", och detta "um uicht einen neucn 

 Namen machen zu mässen", och Kobelt, som vid framställningen af denna 

 form fullkomligt följt Rossmässler, erkänner, att han icke vågat "einen 

 so eingewurzelten Namen wie vulgaris so ohne Weiteres aufzuheben." 

 Detta borde dock skett för längesedan, ty redan Beck (Index, 1837) upp- 

 tog ScHRANKs namn lagotis, hvilket är fullkomligt identiskt med Ross- 

 MÄssLERS (icke Pfeiffers!) vulgaris, och Mörch följer (i Syn. Moll. Dan., 

 1864) Bkcks exempel. Orsaken till den oreda namnet vulgaris åstad- 

 kommit är emellertid icke att söka så mycket hos Pfeiffer, som hos 

 Rossmässler, hvars diagnos och beskrifning äro utmärkta, men hvars 

 fig. 53, som skulle föreställa arten, är alldeles misslyckad (ej heller 

 graverad af honom). Deraf har uppkommit, att icke blott nybörjare, 

 utan äfven framstående zoologer hafva tidt och ofta förvexlat L. ovata 

 och lagotis. L. ovata j3 Nilsson, till hvilken L. vulgaris Pfeiff. ci- 

 teras såsom synonym, (ehuru med protest), är visserligen icke, såsom 

 Malm säger (Göteb. K. Vet. och Vitterh. Samh. Handl. III, s. 155), nära 

 densamma, som L. ovata Rossm. och hufvudformen af Nilssons ovata att 

 anse för lagotis, (Malms åsigt måste stödja sig på Rossmässlers felaktiga 

 figurer, icke på hans beskrifningar, ty säkert är, att L. ovata ce Nilss. 

 är typen för denna art, hvilket bevisas både af diagnosen och citatet af 

 Pfeiffers t. 4, f. 21, der den äkta formen väl afbildas, helst då N. till- 

 lägger: figura quoad formam optima); men då Nilsson vid /S citerar 

 Schröter Flussconch. t. 6, f. 6, om hvilken figur E. v. Mårtens (Nachr. 

 bl. d. Malak. Ges., 1871, s. 123) säger: jedenfalls ein unausgewachsenes 



