339 



efter lokalens beskaffenhet och att den sednare kan vid förändrade yttre 

 förhållanden ombildas och direkte förvandlas till den förra. Enär jag 

 följt den gyllene medelvägen, bör jag nämna, att detta icke egentligen 

 har sin grund i försigtighet, utan emedan jag anser så mycket tala för 

 KoBELTS mening, att det blef nödvändigt så mycket som möjligt framhålla 

 denna snäcka, för att göra den till föremål för ett noggrant studium 

 äfven hos oss. 



6. LiiunsBa ovata Dräp. 



Testa riniata, ovata vel ovalis, corneo-lutescens, striata, 

 tenera; spira brevis, convexo-conica, hasi lata, apice acutata; 

 anfr. 4 — 5, ultimus ventricosus, convexus, inf ra lente decUvus, 

 scepius latitudine multo minor quam longitudo apertttra; s ti t ur a 

 profimdiusctda, antice non adseenäens; apertura ovata vel oh- 

 longo-ovata, superne acute angulata, ^j^ long. testce, margine ex- 

 fcriore superne non Jwrizontali. Long. (ex. max.) 25 — 28, diam. 

 18 — 20 mm.; apert. 20 — 22 mm. longa, 13 — 14 mm. lata. 



Limnecus ovatus Draparnaud Hist. Moll. (1805) p. 50, t. 2, f. 30, 

 31. Pfeiffer Land- u. Siissw. Moll. (1821) p. 89, t. 4, f. 21. Ross- 

 MÄssLER Iconogr. I. (1835) p. 100. • — LymiKPa ovata a Nilsson Hist. 

 Moll. Su. (1822) p. 63. Friele Norske Moll. (1853) p. 36. — Lim- 

 neea limosa Moquin-Tandon Hist. Moll. Fr. II (1855) p. 465, t. 34, 

 f. 12. — Lymnfeus vulgaris Nord. & Nyländer Finl. Moll. (1856) 

 p. 55, t. 4, f. 43 b. — Limncea limosa forma Malm Göteb. Handl. 

 VIII, p. 143, tig. c, d. Westerlund Sv. Moll. (1865) p. 91. — L. 

 limosa ovata Westerl. Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 78; Exp. Crit. 

 Moll. (1871) p. 115. — Limncea peregra var. ovata Jeffreys Brit. 

 Conch. I (1862) p. 105. -- Limncea ovata Kobelt Mal. Bl. (1870) 

 p. 163, t. 3, f. 11; Nass. Fauna (1871) p. 173, t. 4, f. 6. 



Djuret likt det lios auric, men är mera enfärgadt grått och 

 mindre lifligt fläckadt (Kob.). 



Skalet med nafvelstrimma. äggrundt, alltid längre än bredt. 

 genomskinande, horngult, temligen glänsande, fint och svagt strim- 

 madt; spiran kort, (^/3 — ^j^ af mynn. längd) konvex eller konvext 

 konisk med bred bas, men dock spetsig i toppen, i allmänhet 

 grofvare än hos aur. och lagotis; rindn. 4 — 5, temligen starkt 

 hvälfda, den siste bukigt uppblåst, dock icke så, som hos auric, 

 nedtill temligen långsamt sluttande, långsträckt, så att vindningens 

 största bredd är oftast betydligt mindre än mynningens längd; 

 sömmen temligen djup, ganska sned, vid sin främre ända rät, icke 

 uppåt stigande; mynningen äggrund, upptill spetsig, nedtill bred, 

 vid venstra sidan endast svagt inskuren, upptager ^j^ eller mera 



