341 



cuato, columellari reflexo ; loug. 30, diam. 20 mm., apert. 21, 

 spira 10 mm. (sk. stort, nafladt, långsträckt, tunt, bräckligt, med 

 åslika tillväxtlinier tvärsöfver siste vindn., till formen lik en Suc- 

 cinea; vindn. 4 Va 7 den siste ganska stor, äggrundt aflång, på 

 midten och nära mynningen intryckt ; spira kort ; mymiingen ut- 

 draget äggrund, upptill knappt vinklig, nedtill rundad; spindel- 

 veck tydligt; munsömmens ytterkant enkel, hvass, upptill kort 

 bågböjd, spindelkanten tillbakaviken). Lindstr. Gotl. Moll. t. 

 2, f. 3. 



lorckouiuier i insjöar, träsk, diken, gropar, åar, och bäckar. 



Utbrcduhag. I Sverige finnes L. ovata h. o. d. från södra 

 Skåne till landets nordligaste delar, t. ex. vid Jockmock, der v. 

 WALLENBERa tagit den. /i font. och närstående former äro de 

 oftast förekommande, hvaremot a är sporadisk och sparsam, y 

 succinea känner jag icke någon annan lokal för än hafsstränderna 

 emellan Skanör och Trelle1)org, der den ännu ymnigt förefinnes j 

 sällskap med Neritina fluviatilis, liksom då den för 50 år sedan 

 upptäcktes af d. v. Kand. Ar. Bruzelius. d patula: Blek. i 

 Emmahultsjön (C. A. W.). £ succineceformis : Gotland, i små 

 vattensamlingar vid Klinta (Lindström). I Norge omkring Kri- 

 stiania (Friele). i Danmark är denna snäcka säkerligen mycket 

 utbredd, men uppmärksamheten är ännu icke tillräckligt fästad på 

 de karakterer, genom hvilka den skiljer sig från de öfriga af denna 

 grupp. För forma a upptager Mörch blott Möller såsom upp- 

 täckare af ett enstaka exemplar någonstädes på Sjselland, och (i 

 font. anföres efter prof. Steenstrup från Vendyssel och från Fu- 

 cusbäddarne på Bornholms stränder, d patula: Laaland, Söholt 

 vid Maribosö (enl. Mörch). 



Från Europas sydligaste delar till Fseröarne, Island och nord- 

 ligaste Ryssland och i Asien från Siberiens sydgräns till 64 bredd- 

 graden sträcker sig denna arts utbredning. 



Anm. Oaktadt Rossmässlers anmärkning, att L. ovata mindre va- 

 rierar till form än till storlek, är riktig och ehuru man öfverallt finner 

 färre varieteter af denna än af gruppens öfriga arter, så är dock äfven 

 denna tillräckligt ombytlig för att göra äfven den mera erfarne zoologen 

 villrådig. De anmärkningsvärdaste formerna jag känner för norden har 

 jag här ofvan upptagit och omkring dem låter troligen de flesta öfriga 

 utan synnerlig svårighet gruppera sig. Blott vid var. patula yill jag 

 bifoga några ord till förklaring. I Syn. Moll. Dan. p. 40 upptager Mörch 

 denna form såsom var. 1 af L. auricularia (och i Exp. Crit. Moll. p. 114 

 följer förf. hans föredöme), men nästan hvarje ord af den latinska dia- 



