349 



Buccinum glntinosum Muller Veira. Hist. II (1774) p. 129. — 

 Linwcrms glutinosus Dkaparnaud Hist. Moll. (1805) p. 50. — Äm- 

 phipeplea glutinosa Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 58. Rosshäss- 

 LER Icon. 1 (1835) p. 93, f. 48. Nord. et Nyländer Finl. Moll. (1856) 

 p. 49, f. 50. MöRCH Syn. Moll. Dan. (1864) p. 44. Westerlund Sv. 

 Moll. (1865) p. 96; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) ii:o 85; Exp. Crit. 

 Moll. (1871) p. 110. — - Limmm (jlutinosa Moqiin-Takdon Moll. Fr. 

 II (1855) p. 461, t. 33, f. 16-20. Jeffreys Brit. Conch. I (1«62) 

 p. 102. 



Djuret slemmigt, koi't, tjockt, isynnerhet vid liufvudet myc- 

 ket groft, på öfre sidan mörkt olivgrönt, beströdt med gula punk- 

 ter, under ljust; manteln tjock, helt och hållet viken öfver skalets 

 yttre del, så att den på alla sidor omsluter detsamma, hvarföre 

 snäckan har utseende af en slemkula; då djuret drager manteln 

 tillsammans, hvilket vanligen sker, åtminstone till en del. då snäc- 

 kan tages ur vattnet, blottas skalets blanka, glänsande, liksom po- 

 lerade yta och genomlysa mantelns gula och mörka fläckar; tref- 

 varne relativt långa, vid basen baktill försedda med en liten in- 

 skärning. 



Skalet äggrundt, blåsformigt, ytterst tunt och skört, nästan 

 glasklart, starkt glänsande, blekt gulbrunt, stundom rödgult, pä 

 tvären veckigt strimmadt, hvilket isynnerhet är tydligt vid söm- 

 men, samt med täta, men mikroskopiskt fina, spiralstrimmor; vind- 

 ningarne 3, mycket hastigt tilltagande i storlek, den siste mycket 

 bukig och uppblåst och utgörande nästan hela skalet, ty de två 

 öfriga äro mycket korta och bilda en mycket trubljig och låg, 

 nästan platt, spira, som ofta endast är betecknad genom den spi- 

 ralformiga sömmen och knappt höjer sig öfver sista vindningens 

 öfre kant; mynningen vid, äggrund, upptill något spetsig, till 

 venster intryckt genom den der något utstående näst siste vind- 

 ningen; nmnsömmens ytterkant mycket tunn, hvass, spindelkanten 

 till hälften ersatt af den fritt framträdande, genom ett svagt om- 

 slag utmärkta, spindeln. 



Förekommer i diken, sjöar, gropar, eller helst i stillastående 

 vatten, mindre ofta i långsamt flytande bäckar och åar, är liflig 

 i sina rörelser och nästan ständigt i verksamhet. Med begärlig- 

 het förtär denna snäcka de fina rötterna af Lemnaarier. 



UtbrediiiDg. I Sverig'e, prov. STcåne: i en liten sjö vid Bo- 

 sarp, i ån vid St. Köpinge, i Höjeå vid Lund (Nilsson), vid Trol- 

 leberg, vid Kristianstad i kanalen vid Tivoli (Malm) och isyn- 



