372 



inträ marginem linea alha et fascia purpurea; peristoma sim- 

 plex, marginihus callo tenui junctis. Diam. 32, alt. ad apert. 

 13 mm. Testa junior (ad 10 mm. diam., anfr. 3 — å) albida, 

 pellucida, tenuis, striis longitudinalihus, parallells, suhundulatis , 

 setigeris. (Mensurce testce lat. 25 mm.: apert. 10 mm. diam., 7 

 mm. alt., anfr. ultim. ad apert. 9 mm., spira suhtus inter par- 

 tem inferiorem aperturce, et anfr. ult., ll^\i mm. lat. — Men- 

 surce Plan. cornei lat. 25 mm.: ap. 13 mm. diam., 7^1^ mm. alt., 

 anfr. ult. ad apert. 11 mm., spira suhtus 9 mm. lata). 



Skalet stort, tjockt och fast, genomskinande, plattadt, tätt 

 och regelbundet, men fint bågformigt strimmadt, hvarigenom det 

 blir starkt sidenglänsande, ljust hornfärgadt, på öfra sidan röd- 

 aktigt eller blyfärgadt, i midten med en vid fördjupning, så att 

 3 — 4 vindningar äro tydliga, under hvit- eller grönaktigt, jemnt; 

 vindningarne 6 — 7, trinda, hastigt tilltagande, den yttre långsamt 

 vidgande sig mot mynningen, både på öfra och undra sidan föga 

 höjande sig öfver de andra vindningarne; sömmen på öfra sidan 

 af skalet djup, på den undra, genom vindningarnes platthet, obe- 

 tydligt markerad; mynningen föga sned, ovalt månformig, inuti 

 med ett brunt tvärband bakom den hvita sömmen; munsömmen 

 enkel, obetydligt vidgad, på mynningväggen sammanhängande ge- 

 nom ett platt lager af skalsubstans. Den unga snäcJcan (till 10 

 mm. diam., med 3 — 4 vindn.) har hvitaktigt, tunt, genomskinligt, 

 starkt gallerformigt strimmadt skal, vanligen med fina, lätt alfal- 

 lande, borst på de särdeles tydliga, något vågiga, parallela längs- 

 strimmorna, hvilka sti'immor sedan försvinna, i den mån tvär- 

 linierna framträda.. Diam. 32, alt. ap. 13 mm. (Hos en snäcka 

 af 25 mm. bredd äro följande måttförhållanden, jemförda med en 

 Pl. corneus af samma bredd: mynningens bredd 10 mm., höjd 7 

 mm. — Pl. corn. br. 43, h. 7 '/j mm. — , yttersta vindn. bakom 

 mynn. 9 mm. — Pl. corn. 11 mm. — , spiran, mätt på skalets 

 undra sida, emellan spindelkantens nedra ända till siste vindn., 

 11 ^/j mm. bred — Pl. corn. 9 mm.). 



Planorhis corneus var. 1. noräensMöldii Mörch Syn. Moll. Dan. 

 (1864) p. 48. — Planorhis *ammonoceras Westerlund Coll. Typ. 

 Moll. Su. (1868) n:o 94. — Testa junior: Planorhis etruscus 

 ZiEGLER, Rossbussler; Pl. transsylvanicus Stenz, Bielz; Pl. banati- 

 cus Lang, Kuster; Pl. sitniUs Bielz (spec. numerosa misit Bielz.) — 

 PuUus: Planorhis similis Muller? 



