378 



i Kärnthen blott söder om Klagenfurt temligen sällsynt. äfVensoni 

 i träsk vid Prater nära Wien, i Tysklands mellersta och norra 

 stater temligen utbredd och på många ställen allmän och ymnig. 

 I Finland finnes den flerestädes och i norra Ryssland går den upp 

 till Arkangel, men i Siberien finnes den blott i den vestliga de- 

 len, såsom vid Barnaul, Torask o. fl. st. 



3. Plaiiorbis carinatus Mull. 



Testa pallida, calcarea, nifiäa; an fr. 4 — 5, depressi, ul- 

 timus medio acute carinatus; apertura ovalis, utrinque angu- 

 Infa. Diam. 10 — 16 mm. 



Planorhis carinatus Muller Verm. Hist. II (1774) p. 157. Nils- 

 son Hist. Moll. Su. (1822) p. 81. Rossjiässler Iconogr. I (1835) p. 

 102, f. 60. Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 431, t. 30, f. 29—33. 

 Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 89. Reeve Brit. Moll. (1863) p. 

 142. MöRCH Syn. Moll. Dan. (1864) p. 49. Westerlund Sv. Moll. 

 (1865) p. 100; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 89; Exp. Crit. Moll. 

 (1871) p. 125. — I'lanorbis linnei v. carinata Malm Göteb. Vet., 

 Vitt. Samh:s Handl. III (1855) p. 137. 



Djuret hos unga ex. rödbrunt, hos äldre grågult. 



Skalet tunt. bräckligt, genomskinande och kalkartadt, ofvan 

 i midten trattformigt insänkt, under platt ända till sista vindnin- 

 gen, lika tätt, men ännu finare strimmadt än hos föregående, der- 

 före glattare och mera glänsande, blekt hornfärgadt eller horngrått, 

 oftast utan något bituminöst öfverdrag; vindningarne 4—5. ha- 

 stigt tilltagande, plattade, den siste på båda sidor nästan lika och 

 mycket obetydligt hvälfd, h vårföre den höga och tvärt afsatta kö- 

 len, som går fullkomligt längs vindningens midt, är lika tydlig 

 från båda sidorna; de enskilda vindn. gripa på skalets öfra sida 

 starkare öfver hvarandra än på den undra, och synas derföre of- 

 van tätare vridna än under; sömmen ofvan djup, på undra sidan 

 mycket grund; mynningen nedtryckt, mj^cket sned. smalt oval, 

 framtill spetsvinklig, med kölen oftast tydligt framstående vid ba- 

 sen inom spindelkanten ; munsömmen hvass, med ytterkanten starkt 

 bågformigt utdragen. 



/i disciformis Jeffr. : testa plana, lutescens, carina mediana, 

 anfractu ultimo magno. aperturam versus dilatato (sk. platt, gul- 

 aktigt, med kölen fullkomligt på midten af den stora, mot myn- 

 ningen utvidgade siste vindningen). 



