387 



6. Piauorbis spirorbis (Lin.) Mull. 



Testa depressa, utrinque niedio plus minus concava, corneo- 

 fusca rcl flavescens, interdum alhida, armatim striatida, nitidula : 

 anfr. 5 — 5^J2, sensim accrescentes, terefes, idthnus major, cylin- 

 draceus, inferne ohsolete carinato-angulatus, suhtus planulatus, 

 ad aperturam fascia e labio flava; apertura parva, obliqua, 

 rotundata, suhangulafa ; perisioma alho-laMatum, marginibus 

 lamina tenuissima alhida sccpius conjunctis. Diam. 5 — 6 mm. 



Helix spirorhis Linné Syst. Nat. X (1758) p. 770; Fauna Su. ed. 

 2 (1761) p. 528. — PlanorUs spirorbis Mullkr Verm. Hist. II (177-4) 

 p. 161. Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 78. Friele pr. p. Norske 

 Moll. (1853) p. 34. Nord. & Nyländer pr. p. Finl. Moll. (1856) p. 

 61 (nec fig. cit.). Reeve pr. p. Brit. Moll. (1863) p. 145, fig. We- 

 STERLUND Sv. Moll. (1865) p. 102; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 93; 

 Exp. Crit. Moll. (1871) p. 128. — Planorhis spirorhis var. ecarinatn 

 Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 87. — Planorbis rotundatus Mörch 

 pr. p. Syn. Moll. Dan. (1864) p. 51. 



Djuret rödt med brunt hufvud och hals samt ljusröda tref- 

 vare (Kobelt). 



Skalet nedtryckt, på båda sidor något konkavt, vanligen mer 

 på den undra, hornfårgadt eller gulaktigt, stundom hvitaktigt, fin- 

 strimmigt. någorlunda glänsande; vindn. 5 — 5 '/2, långsamt tillta- 

 gande, dock hastigare än hos föregående, den siste större, nästan 

 cylindrisk, under något tillplattad, nedtill med en svag trubbig 

 kant, vid mynningen med ett gult tvärband ; mynningen liten. sned. 

 rundad, knappast något kantig; wwmsöww^ew invändigt belagd med 

 en temligen stark hvit läpp, mynningkanterna sammanhängande 

 på mynningen medelst en tunn, hvit. glänsande lamell. 



(i major: testa anfr. 6 — 7; diam. 7 — 8 mm. — Pl. septem- 

 gyratus Mörch Syn. Moll. Dan. p. 51 (ex spec. orig.). Pl. spi- 

 rorbis var. septemgyratus Westerlund Sv. Moll. p. 102: Exp. 

 Crit. Moll. p. 129. 



FörekoQimer liksom föregående såväl i stillastående vatten, 

 som äfven i källor, bäckar, kanaler och diken med rent flytande 

 vatten. 



Utbredning. I Sverige har den ungefär samma utbredning 

 som föregående, men förekommer betydligt sällsyntare ; den har 

 dock hittills icke blifvit hos oss skild från rotundatus. hvarföre 

 dess närmare förekomst i vårt land återstår att taga reda på. 

 ^ major Skåne vid Lund (J. A. W.). Dalarne vid Hedemora (C. E. 



