416 



1. Acroloxus lacustris (Lin.). 



Testa scutiformis, oblonga, meäiocriter convexa, tenuis, mem- 

 branacea, pallide cornea, fuscescens, apice hrevi resupinata et 

 ohlique decUnata; a per tur a elongata, ovato-oblonga. Long. 6, 

 lat. 3 mm. 



Patella lacustris Linné Syst. Nat. X (1758) p. 783; Fauna Su. ed, 

 2 (1761) p. 534. — Ancylus lacustris Muller Verm. Hist. II (1774) 

 p. 199. Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 83. Moquin-Tandon Moll. 

 Fr. II (1855) p. 488, t. 36, f. 50, 51. Malm Göteb. Vet., Vitt. Samh:s 

 Handl. III. (1855) p. 150. Nord. & Nyländer Finl. Moll. (1856) p. 

 76, f. 64. Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 122. Reeve Brit. Moll. 

 (1863) p. 172. — Acroloxus lacustris Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) 

 p. 56. Westerlund Sv. Moll. (1865) p. 110; Coll. Typ. Moll. Su. 

 (1868) n:o 101; Exp. Crit. Moll. (1871) p. 142. 



Djuret genomskinande, gulgrått, med svag grönaktig anstryk. 

 ning ; trefvarne mycket korta. 



Skalet aflångt sköldformigt eller båtformigt, stundom äggrundt 

 aflångt, ytterst tunt, hinnaktigt, genomskinande, nästan slätt, ty 

 hvarken de strållikt ställda längdstrimmorna eller de koncentriska 

 strimmorna äro synliga utan temligen stark förstoring, utvändigt 

 blott matt skimrande, hvitaktigt med gulbrun öfverhud. ofta äf- 

 ven med ett slemöfverdrag. invändigt med glas- eller perlmor- 

 glans; spetsen föga excentrisk, ställd något* ut venstra sidan, till- 

 bakaböjd och hvass; mynningen utdraget elliptisk. nästan aflång, 

 märkbart smalare vid bakre ändan; munsömmen skarp, hinnaktig, 

 stundom något utböjd. 



Förekommer i stillastående samt långsamt flytande vatten, fä- 

 stad vid trästycken och vattenväxter, helst på undra sidan af 

 Nymphsea- och Nuphar-blad, mycket sällan på stenar, på mussel- 

 skal eller på Phryganeahus. O. F. Muller omtalar att han i 

 december månad (1757) funnit denna snäcka bland hafsalger i 

 Baltiska hafvet och att han förvarat dessa exemplar lefvande nå- 

 gra dagar. Jag har aldrig funnit både denna och Ancyl. Jluv. 

 på samma stäUe, men Clessin omtalar (Augsb. Fauna p. 103) att 

 i Bayern i en starkt flytande bäck vid Jettingen i Mindeldalen 

 finnas båda arterna till nästan lika stort antal. 



Utbredning. I Sverige, prov. Skåne: i Höjeå nära Lund 

 samt i Odensjö (Nilsson), vid Kristianstad i norra grafven (Malm), 

 vid Smedstorp (E. H.), o. s. v. ; i Halland vid Syllinge (J. L.); 

 i BleJcinge i Sörby bäck vid byn Sörby och vid Ronneby, i Em- 



