438 



Förekomst och utbredning. "Eu Snees Exemplarer udsögte 

 blandt et Parti af den foregaaende Art (V. cristata Miill.), fand- 

 tes i Lassens Samling (från Danmark ?), men uden nsermere Steds- 

 angivelse" (Mörch). 



Valvata mimita Dräp. angifves förekomma i Nederländerna, 

 i Belgien omkring Gent, i Frankrike i departementerna Pas de 

 Calais, du Var, Gers, Lot et Garonne, i diken vid Mombacli i 

 Hessen, vid Bamberg, i Sennfelder See. fierestädes omkring Schwein- 

 furt. vid Breslau, vid Kassel och vid Wien, i närheten af Monfal- 

 cone, i Ungern. 



Ai}m. Från Lassens samling har dr Mörch benäget lemnat mig två 

 exemplar och är det efter dessa, som ofvanstående beskrifning är gjord. 

 Huruvida de tillhöra Draparnaubs art, kan jag nu ej afgöra, men säkert 

 är att de äro identiska med tyskarnes V. minuta (ty det har intet att 

 betyda att t. ex. Scholtz säger: "Gehäuse unten weit genabelt" och Mörch 

 skrifver: "Testa subtus anguste umbilicata", ty i sednare fallet är afseende 

 fästaelt vid jemförelse med V. macrostoma ''quse simillima, sed minuta, 

 umbilico angustiore") och lika säkert att de iclxC tillhöra Moquin-Tandons 

 "Valvata minuta Dräp." (Hist. Moll. II p. 543) en snäcka, som beskrif- 

 ves och afbildas (t. 41, f. 28) såsom "globuleuse", nästan konisk, med 

 hög spira, af 1 mm. bredd och 1 ' .j mm. höjd, således fullkomligt mot- 

 satsen till vår. 



4. Valvata macrostoma Steenb. 



Testa subäiscoidea, cornca, nitklida, disiincte et argiite trans- 

 versim striata, supra convexiuscula, spira prominula, subtus 

 aperte umhilicata; anfr. S^l^, sat forte accrescentes. sutura me- 

 diocri disjuncti; apertura magna. Diam. 5 — 6, alt. 2 — 3'^|^mm. 



Valvata macrostoma Steenbuch Amtlicher Bericht Naturf. u. Aerzte, 

 1847, p. 123. Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) p. 59. Westerlund 

 Sv. Moll. (1865) p. 108; Exp. Crit. Moll. (1871) p. 143. — Valvata 

 depressa Hanséu K. Vet. Akad. Öfvers. Förh. (1848) p, 201. Stein 

 Schn. u. Musch. Berl. (1850) p. 87, t. 2, f. 9. Nord. & Nyländer 

 Finl. Moll. (1856) p. 69, t. 4, f. 57. 



Djuret Ijusgrått. 



Skalet plattadt, hoi"nbrunt eller ljusgrönt, ofta öfverdraget 

 med en brun eller svart slammskorpa, tätt och vackert upphöjdt 

 tvärstrimmadt, hvarigenom det ofta får en egen silkesglans, på 

 öfra sidan något hvälfdt med öfver yttre vindningen något höjd 

 spira, på den undra öppet och djupt nafladt; vindningarne 3 Va» 

 temligen hastigt tilltagande, skilda af en grund söm, den siste 



