460 



mynningen nedböjd; mynningen äggrund, sned, upptill spetsig, 

 eller med kanterna upptill bildande en rät vinkel; munsömmen 

 svagt tillbakaviken med en fin svart bräm, invändigt med en mer 

 eller mindre stark hvit läpp; lochet mycket tjockt, snedt ovalt 

 eller äggformigt, upptill tillspetsadt. med föga tydliga koncentri- 

 ska strimmor. 



/:? producta Menke: testa elongato-conica, minus ventricosa 

 (sk. utdraget kouiskt, med siste vindningen mindre bukig). Dräp. 

 Hist. Moll. t. 1, f. 19. Moq.-Tandon 1. c. f. 41. 



y ventricosa Menke: testa ventricosa, conico-globosa (sk. upp- 

 blåst, koniskt klotformigt). Dräp. 1. c. f. 20. 



å gigas Mörch: testa late ovata, decollata, rimata, strigis 

 incrementi 2 — 3; long. 15 mm., lat. 9 mm., long. aperturse 7, 

 lat. 5 mm. (sk. bredt äggruudt, med nafvelspringa och 2 — 3 tvär- 

 streck på siste vindningen; öfversta vindningen saknas och är er- 

 satt af en nästan flat och hälft spiral vriden skifva). 



£ excavata Jeffr.: testa anfractibus multo convexioribus, su- 

 tura multo profundiore separatis (sk. med starkt konvexa vind- 

 ningar, skilda genom en djup söm). Skiljes frän följande arter 

 genom mynningens och lockets äggrunda form. 



? ^ spha;rica Muller : testa subglobosa, cornea. diaphana, alba 

 vel cinerea. glabra; anfr. 4, convexi, ultimus ventricosus, reliquis 

 omnibus simul sumtis duplo largior et longior (sk. nästan klot- 

 rundt, genomskinligt, hvitt eller grått, glatt; vindn. 4, konvexa, 

 den siste bukig. dubbelt bredare och längre än de öfrige tillsam- 

 mans). N. sphffirica Muller V. H. p. 170. Ung snäcka? 



Förekommer i sjöar, åar. träsk, dammar, diken o. s. v., myc- 

 ket föränderlig efter lokalen. I somliga trakter finnes den före- 

 trädesvis i salt vatten, ss. i Stockholms skärgård och vid Finlands 

 stränder. Varierar öfv^erallt liksom på Gotland, hvarom Lind- 

 ström skrifver (Gotl. Moll. p. 26) : exemplaren från träsken i Löj- 

 sta, äfvensom Storsäf i Mästermyr och några andra äro liksom 

 alla Limnseor (stagnalis och ovata) derstädes hvita och genomskin- 

 liga; i Guthemså är hon hornfärgad, glänsande eller med ockra- 

 likt öfverdrag, i Dedeå matt eller liksom anfrätt. Muller förka- 

 star Linnés artnamn tentaculatum , "emedan trefvare finnas hos 

 alla snäckor", äfvensom det föreslagna namnet janitor, dörrvakta- 

 ren (som har afseende på djurets skygghet och vana att vid min- 

 sta beröring tillsluta skalöppningen med locket) "emedan lock är 

 gemeaisamt för hela slägtet", hvarför han ger arten namnet jacu- 



