461 



lator (kastaren), "a spectaculo seque miro ac jucundo", som han 

 hos denna snäcka iakttog d. 16 juli 1769. Detta fenomen blir 

 lämpligast anfördt i Inledningen till detta arbete, vid redogörelsen 

 för de intestinaldjur, som finnas hos molluskerna. Aggläggningen 

 hos denna art börjar i medlet af Maj och fortfar under hela som- 

 maren. Aggen läggas vanligen i tre oregelbundna rader, sällan i 

 två regelbundna, såsom hos följande art (detta är dock. enl. Lind- 

 ström, alltid fallet på Gotland), och äro de till antalet från 10 

 till 70. 



Utbrediiiilg. I Sveriges södra och mellersta landskap, åt- 

 minstone upp till Dalarne, vanligen allmän, d gigas: Skåne, 

 Höje å (J. A. W.). £ excav.: Skåne i Wesums mosse nära Lund 

 (C. A. W.); Gotland i Lummehmds träsk samt Kyrkviken vid 

 Stockholm (G. E.). I Norge omkring Kristiania temligen spar- 

 samt (Feiele). i Danmark kan denna snäcka sägas vara både 

 allmän och flerestädes ymnig, ö gigas: Viborgsö, 2 Ex. (Fedd. 

 enl. Mörch). 



Sydgränsen för denna art sträcker sig till Algier och Marok- 

 ko. Inom Europa finnes den på Sicilien, nästan öfverallt i Por- 

 tugal, i östra och norra Spanien, i Pontiska träsken, genom hela 

 norra Italien, Friaul, Istrien, Dalmatien, Böhmen, Ungern, Gali- 

 zien, Siebenbiirgen (mycket sällsynt) och Ukraine, genom hela 

 Tyskland, Schweiz, Frankrike, Belgien, Nederländerna, England, 

 Irland, Skottland, saknas på Fseröarne, Shettlandsöarne och Island, 

 men är funnen vid Neuherrnhut på Grönland; i Lifland, södra 

 och mellersta Finland, vid Barnaul i Westsiberien samt vid Sin- 

 gapur. 



2. Bythiuia leachi (Shepp.) 



Testa ovato-turrita, suhperf orata vel rimata, nitidula, sub- 

 pellucida, cornea (vel crusta ohscura ohtecta) soUdula; anfr. 

 4~ 5, sensim accrescentes, convexi, snhferetiuscidi, sutiira pro- 

 funda vel profundissima separati, ultimus inflatus, vix descen- 

 dens; spira brevis, obtusiuscula; ap er tur a ovali -rotunda, su- 

 perne leviter sinuata; peristoma continuum, scepius plus minus 

 solutum, tenuissime alhidolahiatum, margine columellari reflexius- 

 culum; operculum ovale, striis concentricis validis, elevatis. Long. 

 5 — 7, lat. 4 — 5 mm. 



Paludina ventricosa Gray Lond. Med. Sepas. XV (1821) p. 239 

 (nomen!). — Paludina sp. Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 120.— 



