467 



mycket liknande slägtet Rissoa Frém. eller med Rissoina d'ORB., 

 hvilka dock uteslutande tillhöra hafveu. Till dessa stå de i un- 

 gefär samma förhållande, som Neritina till Nerita (Jeffr.). Ar 

 184:1 uppställde GouLD och Haldemann slägtet Amnicola med 

 Paludina porata såsom typ och talrika sötvattenarter. En mot- 

 svarighet till den stora meningsskilnad, som råder om de särskilda 

 formernas betydelse och relativa värde inom slägtena Clausilia, 

 Limnsea, Planorbis, Pisidium, Unio, Anodonta o. s. v., erbjuda och 

 kanske i ännu högre grad de små Paludinerna, hvilka kastas om- 

 kring icke blott från slägte till slägte utan från den ena familjen 

 till den andra; men under det att det knappt är tänkbart att 

 vid de förra komma till full öfverensstämmelse, då artbegreppet 

 är vida mer vacklande och subjektivt än slägtbegreppet och an- 

 tingen hvarje forskning efter orsakerna underlåtes eller förhallan- 

 det emellan orsak och verkan på olika sätt tydes, så ger det 

 trägna studium, som på skilda håll egnas dessa små paludinafor- 

 mer, oss hopp att när djuren af ett större antal bland dem blif- 

 vit undersökta och kända, stadga och reda skall inträda i deras 

 systematik, det stora antalet genera, som nu är uppstäldt, sam- 

 mansmälta till mera bestämda grupper och de särskilda arterna 

 inom dessa få sina rätta platser i öfverensstämmelse med deras ' 

 naturalhistoria, ty det synes här vara af särdeles stor vigt att icke 

 blott undersöka och jeraföra skalformerna samt de särskilda ar- 

 ternas anatomiska förhållanden, utan djurens iefnadssätt, fortplant- 

 ningssätt o. s. v. Inom Europa är det isynnerhet dr Kuster i 

 Bamberg, som monograficerat dem i den nya upplagan af Chem- 

 NITZ Conchylienkabinet 1 Bd. afd. 14 med 38 plancher, och G. 

 Ritt. von Frauenfeld i Wien, som egnat mycket arbete åt spe- 

 ciesundersökningar af de hithörande söt- och brakvattenformerna. 

 både de nu lefvande och de fossila, hufvudsakligen åren 1862 — 64 

 i Wiener Museum och Cumings samling, samt i N. Amerika Mr 

 Stimpson i Washington, som nedlagt stor möda för att systema- 

 tiskt ordna dem, isynnerhet Hydrobiina. Här är icke platsen att 

 närmare redogöra för dessa arbeten, utom med några ord hvad 

 som närmare berör Europas och specielt vår fauna. Dessa snäckor 

 fördelas vanligen på tre genera: Hydrohia Hartmann, Amnicola 

 GouLD och Faludinella. Detta sednare namnet härleder sig från 

 Pfeiffer, som uppställde slägtet på Philippis Truncafella litto- 

 rina, hvilken nyare engelska malakologer tro sig återfunnit såsom 

 en Assiminea Leach, ett litet, skiftesvis med Rissoa, Truncatella 



