472 



Paludina baUica Hisinger 1837 Lethaea Suecica p. 40. — Paludina 

 stagnulis Menke 1845 Uebersicht der Moll. der deutschen Nordsee i 

 Zeitschr. fiir Malakol. p. 37. — Faludinella haltica Loven 1846 Öf- 

 versigt Yet. Ak. Förbandi. p. 157. — Faludinella stagnalis Midden- 

 DORFF p. p. 1847 Sib. MoU. p. 32. — Puludina stagnalis Kuster 

 1852 Chemn. Conchyl. Cabin. Fortsetz. Paludina p. 69 Tab. 12, fig. 

 25 — 32. Paludina muriatica Boll Mecklenb. Arcbiv 1 sid. 95. — 

 Paludina stagnalis Nordenschiöld ocli Nyländer 1856 Finl. Moll. 

 p. 93. — Hydrobia balthica A. Schmidt 1856 Zeitschr. f. gesammten 

 Naturwissensch. p. 159. — Hydrobia ventrosa Jeffrevs 1862 Brit. 

 Conch. I. p. 63. — Hydrobia stagnalis Mörch Synops. Moll. Dan. 

 p. 65. 



Djuret har foten från undre sidan sedd förlängdt sköldformig, främre 

 kanten rak med utskjutande hörn, baktill afrundad; den högra operkel- 

 fliken är minst, afskuren i en trubbig vinkel, den venstra afrundad ; pro- 

 boscis är lång och på tvären starkt rynkad, med platt afskuren spets, i 

 hvars midt munöppningen sitter som en longitudinell spricka; trefvarne 

 jemntjocka med trubbig spets, tvärrynkade, liksom vore de ledade, isyn- 

 nerhet mot spetsarne beklädda med styfva och klara utstående taggar; 

 ögonen sitta vid trefvarnes has på en vårtlikt utskjutande knöl. Färgen 

 är lika omvexlande som skalets form: proboscis är undertill svartbrun, 

 trefvarne hvita eller ofärgade med svafvelgula fläckar, mot spetsen med 

 en icke sluten svart ring; munnen omgifves af en gul pigmentkrans; 

 öfre- kroppsidan svart; fotens undre sida i midten mörkt violett, mot 

 sidorna svafvelgul; ungarne äro hvita med trefvare utan svart ring. 



Skalet har 7 7 '/2 vindlingar, antingen rundade och utsvällda med 

 någorlunda djup söm, eller svagt hvälfda, nästan plana med grund söm, 

 i förra fallet med spiran lång, spetsigt afsmalnande och mynningen något 

 öfver 3 gånger innehållen i totallängden, i sednare fallet med spiran kort 

 och bred och mynningen 2^1^ gång innehållen af hela längden; mynnin- 

 gen snedt oval, upptill slutande i spetsig vinkel samt fullständigt omgif- 

 ven af en rand af perisoma; nafvelöppningen obetydlig; under lefvande 

 tillstånd är skalets färg klart brungul, men varierar i olive, orange, smut- 

 sigt rostbrunt och hvitgrått; (operkulum har koncentriska tillväxtlinier); 

 längd 3 mm.; ungen har 3 vindlingar vid en längd 0,5 mm. och 4 vid 

 0,8 mm. längd, samt öppen nafvel; dessa första vindlingar äro oftast bort- 

 nötta på full växta skal. 



riirekmsimi'!' (i salt eller bräckt, sällan i fullkomligt sött vatten) isyn- 

 nerhet på fin sand eller slambotten, i hvilken hon oftast gräfver sig ned. 

 Under soliga varma dagar kommer hon till ytan och kryper i omvänd 

 ställning med foten mot luften. Liksom sina samslägtingar kan hon me- 

 delst fina slemtrådar höja och sänka sig eller förtöja sig vid alger och 

 grässtrån. Äggen läggas utan afbrott under hela året. Till ett antal 

 af 10 — 16 ligga de skyddade inom små slemklumpar, ytterst beklädda 

 med fint sandstoft. Dessa gömmen läggas på andra snäckdjurs skal eller 

 på stenar, trädbitar o. d. Ett och samma individ lägger sannolikt flera 



