480 



ningläppen och spindeln mera brandgula hos de hvitaste af dessa 

 träsk-Neritinor. Man kan nästan säga, att hvarje träsk har sin 

 grundfäz'g. I afseende på spirans höjd råder mycken olikhet. Man 

 kan uppställa öfvergångar emellan den största och tjockskaligaste 

 varieteten (i Fardume träsk) och den minsta nästan utan spira i 

 Östersjön. Djurets färg hos den i Fardume träsk är helt och hål- 

 let svart, äfven trefvarne, foten gråaktig eller gråhvit." Om Neri- 

 tina cBquinoctialis Morelet på Ilha de Principe (en af öarne i 

 Beninviken) säger dr Dohrn (Mal. Bl. XIII p. 134): "Diese Art 

 bevölkert fast alle Fliisse und Bäche der Insel, und zwar das siisse, 

 wie das brakische Wasser an den Miindungen, reissendes Gefäll, 

 und stagnirende Lagunen, und es sind einige Localvarietäten zu 

 unterscheiden, denen leicht in Sammlungen specifischer Werth zuer- 

 kaunt werden könnte. Die Exemplare des Brakwassers, die we- 

 niger "Widerstand gegen die umgebende Fliissigkeit zu leisten ha- 

 ben sind länglich. mit ziemlich höhem Gewinde, dagegen die Be- 

 wohner rasch fliessenden Wassers flach, mit sehr breiter, fast 

 kreisrunder Basis, die ihnen einen grösseren Halt gewährt, und 

 dem Wasser möglichst wenig Spielraum lässt. Diese Form wird 

 dadurch erreicht, dass die Aussenlippe die Spitze des Gewindes 

 ziemlich dicht umgiebt und die vorletzte "Windung fast gänzlich 

 einschliesst. Der Canal wird dadurch länger und tiefer, als bei 

 andern Stucken." Allt detta har sin tillämpning äfven på de eu- 

 ropeiska formerna. I allmänhet, säger Moquin-Tandon, är skalet 

 hos dem, som lefva i källor eller mindre bäckar, mindre, tunnare 

 och mer genomskinligt (Neriia fontinalis Brard). Då man jem- 

 för sins emellan ett stort antal individer, kan man icke undgå att 

 finna hurusom skalet är än mer eller mindre aflångt än klotrundt, 

 spiran mer eller mindre närmad eller aflägsnad från bakre ändan, 

 uppstående eller nedtryckt, stor eller smal, hel eller stympad o. 

 s. v. På sådana förändringar har Recluz uppställt 6 arter. Ännu 

 mera föränderlig är färgen. Moquin-Tandon anför 8 olika sätt 

 hvarpå färgteckningen kan variera: l:o (viixscens) fläckar oregel- 

 bundna, bruna eller röda, olikformigt vexlande med grönaktiga; 

 2:o (imbricata) fläckar hvita ställda såsom fjällen på en tallkotte; 

 3:o (maculata) fläckar nästan fyrkantiga, bruna eller gulbruna, 

 ganska regelbundet alternerande med hvita; 4:o (scripta) tjocka i 

 ziczac gående längslinier ; 5:o (flammulata) mer eller mindre långa 

 transversala flammor; 6:o (vittata) tre eller fyra olika tvärband; 

 7:o (lineolata) smala längsgående parallela linier; 8:o (punctulata) 



