492 



4) Sidotänderna, hvilka hafva sin plats vid ändarne af låsli- 

 sten, på olika afstånd från låständerna och alltid mycket högre 

 och fastare än dessa. 



Till följd af beskaffenheten hos denna apparat kunna skalen 

 omöjligen (utan våld) vikas utåt (eller skjutas framåt och bakåt) 

 mera än hvad som är nödvändigt för djuret att få fram foten. 

 Samtliga tänderna gripa inuti motsvarande rännor och fördjupnin- 

 gar, ur hvilka de icke helt och hållet komma äfven vid det läg- 

 sta behöfliga öppnandet af musslan. Derföre står tändernas höjd 

 i närmaste förhållande till musslans form och hufvudsakligen dess 

 diameter, d. v. s. med djurets tjocklek, ty djur med en tjock fot 

 måste hafva lås- och sidotändex'na hos skalen längre än ett djur 

 med en tunn och mycket sammantryckt fot. Derföre måste äfven 

 sidotanden vid den ändan af låslisten, der foten träder fram, vara 

 högre än der blott siphonerna utskjutas, emedan dessa icke be- 

 höfva så stor skalöppning, som den tjockare foten, hvilken dess- 

 utom behöfver plats för sina svängningar och vridningar, då den 

 framdrifver musslan. 



Skalen hos alla våra sötvattenmusslor äro lika formade och 

 hvälfda, Ukskalic/a (lequivalves). Kunna de genom ett tvärsnitt 

 delas i två nästan lika hälfter, så kallas musslan nästan UTcsidig 

 (subsequilatera), såsom hos si. Sphceritmi och Calyculina; i mot- 

 satt fall olilcsidig (ina^quilatera). t. ex. hos Plsidium, TJnio, Ano- 

 donta, Margaritana och Dreissena. Hvälfning eller hucJcla (umbo) 

 benämnes musselskalets mest hvälfda och vanligen högsta del. 

 Musslans öppna kant kallas nedre (margo iuferior) och den på 

 hvilken låsbandet är belägen och der de båda skalen samman- 

 hänga, kallas öfre kant (margo superior). Om man ställer muss- 

 lan framför sig på tvären, med öfre kanten uppåt och så, att 

 hvälfningarne äro höger om låsbandet, så utgör den till höger be- 

 lägna ändan af skalen den främre (pars anterior) och den mot- 

 satta den bakre (p. posterior). Högra skalet (välva dextra) kal- 

 las det, som är till höger, då musslan står på nedre kanten och 

 har den främre kanten vänd ifrån oss; det, som ligger till ven- 

 ster, kallas det venstra skalet (välva sinistra). Sköld (area) be- 

 nämnes den del af skalets yta, som ligger bakom hvälfningen, ända 

 till bakersta kanten; mindre skölden (areola), den, som är belä- 

 gen framom hvälfningen. 



Ligamentet eller låshandet är en seg, böjlig (torkad skör) 

 snörlik massa, som är den egentliga axeln, omkring hvilken ska- 



