513 



löpande i två gaffelforniigt delade tillspetsade liakar; sidotänderna 

 dubbla, de yttre svaga, men dock skjutande utom skalkanten, 

 kortare och mindre tillspetsade än de inre. 



Förekommer i ängsdiken, i kärr och polar, vid grunda sjö- 

 stränder, i långsamt flytande bäckar, öfverallt endast på dyiga 

 ställen, vanligtvis sällsynt och utan sällskap med andra arter af 

 slägtet. Någon gång har jag funnit den tillsammans med S. cor- 

 neum och enligt Hartman skall detta alltid vara fallet i Nerike 

 liksom enligt Lindström på Gotland. I Sverige går denna mussla 

 högre mot norden än någon annan art af slägtet och då corneum 

 mot sin polargräns håller sig vid hafvet och finnes upp till norra 

 ändan af Botniska viken, finnes denna inuti landet, i tjellbygderna. 

 oftast i flytande vatten, fullkomligt sådan, som i de sydliga land- 

 skapens dyfulla träsk. 



Utbrcdiiiug;. I Sverige åtminstone upp till Qvickjock i Luleå 

 Lappmark (67'' n. br.). I Norge h. o. d. omkring Kristiania 

 (Friele). Jiederen (H. Friele enl. ex.). För Danmark känner 

 jag ingen lokal, men det kan knappt betviflas, att denna art äf- 

 ven der förekommer. 



Ehuru öfverallt sällsyntare än S. corneum är denna musslas 

 geografiska utbredning dock ganska vidsträckt och upptager sanno- 

 likt största delen af Europa. Då likväl endast få auctorer upp- 

 taga den såsom species eller ens såsom varietet skilja den från 

 corneum, angifves den blott i få faunor och ;ir dess förekomst 

 derföre föga känd. Clessin eger den blott från två ställen i Tysk- 

 land : Leipzig, der Rossmässler tagit den, och Otfingen i Baj^ern. 

 KoBELT anför den i sin Fauna von Nassau från Biedenkopf. Grav 

 räknar den i Turt. Manual Intr. p. 17 till de Sphseriumarter, som 

 saknas i England, men mera tillhöra södra Europa. 



Ar7in 1. Denna Spheerium tillhör ännu alltid de tvifvelaktiga eller 

 betviflade arterna, ehuru jag för min del anser den vara väl grundad. 

 Möjligen torde ofvanstående beskrifning förskaffa denna art ett allmän- 

 nare erkännande, då den framhåller den gaffellika delningen i den för- 

 tjockade bakre ändan af låstanden i högra skalet, en bildning, som äv 

 egendomlig för denna form. Den vanligen föga djupa ränna, som oftast 

 finnes på midten vid detta ställe, är mindre anmärkningsvärd, ty den 

 torde såsom regel tillhöra slägtet, men hos närvarande form är denna 

 fåra eller ränna så djup och vid och sträcker sig fram ända till låslisten, 

 att tandens ända blir fullkomligt gaffeldeld. Bourglignat, hvars figurer 

 på dessa former annars bruka vara mycket goda, ger en oriktig teckning 

 och beskrifning på låsapparaten hos Sphterierna. Den ena låstanden i 



