516 



växten är orsaken till bucklornas röi-lika form. Dessa bucklor 

 vexla mycket efter de yttre förhållaiKlen, som föröfrigt inverka 

 på musslan, och det kan derföre icke iigga någon vigt vid om de 

 äro längre eller kortare. Likaså ombyilig är äfven musslans form. 

 Tliy värr erbjuda de ytterst fina låständerna inga nämnvärda ut- 

 gångspunkter för speciesskilnaden, åtminstone icke för de europei- 

 ska formerna, och derföre måste man här hålla sig till vissa ka- 

 rakterer endast såvida de understödjas af andra mer eller mindre 

 vigtiga förhållanden. 



1. Dessa musslor lefva blott på mycket gyttjiga ställen, helst 

 i gropar eller diken med stagnerande vatten, och äro i allmänhet 

 om just icke sällsynta, dock rätt svåra att samla. Derjemte inne- 

 hålla dessa enåriga musslor, som l^lott kunna insamlas utväxta 

 om hösten (hvilket redan Sheppard iinmärkte vid beskrifningen 

 af sin Tellina staguicola), en regelbunden årcykel, så att de gamla 

 musslorna utdö om hösten, under det att de unga, mycket små 

 individerna öfvervintra djupt neduti dyn och först vid nästa vår 

 ]jörja sin tillväxt. Detta sammanhänger på det närmaste med bil- 

 dandet af hufvan på Imcklorna. Liksom Limnseer o. fl. vatten- 

 snäckor kunna dessa musslor simma eller krypa under vattenytan 

 med nedåt vända skaltoppar ocli de ega derjemte liksom Sphterium 

 förmågan att spinna en halftumslåug slemtråd, fästa densamma 

 vid något föremål i vattnet, helst en Lemna, och försiltta muss ■ 

 lan, som hänger vid trådens andra ända, i en mer eller mindre 

 långsamt roterande rörelse, vanligen frän höger till venster, hvar- 

 vid siphonerne äro böjda åt motsatt håll. Dessa musslor äro lif- 

 ligare i sina rörelser än föregående slägte och isynnerhet äro un- 

 garne mycket i verksamhet. I Nordamerika har si. Calyculina ett 

 större antal ai'ter än i Europa, der blott ett species {Cal. lacu- 

 sfris Mull.) har en vidsti-äckt utljredning. De nordamerikanska 

 arterna utmärka sig genom mera betydande storlek och ett något 

 starkare skal, under det våra äro ytterst tunnskaliga. 



2. I Verm. Ilist. II (1774) beskref Muller först Tellina 

 lacustris och detta är typen för närvarande nya genus. Denna 

 art jemte dess aiiförvandter hafva hitlils delat öden tned de öf- 

 riga Sphferiumformerna. hvilkas historia blilVit fi'amställd vid före- 

 gående slägte. N 



