519 



kig, med främre delen något utdragen, den bakre afrundad, tunn- 

 skalig, finstrimmig. genomskinande, ljust hornfårgad, blågrå eller 

 rökfärgad, ofta med ett bredt gulaktigt bälte utmed kanten och 

 mot densamma löpande mörka strålar, glänsande ; bucklorna nästan 

 på midten, buckelrören korta, med små, men tydligt afsatta huf- 

 vor; öfverkanten böjd, öfvergående i fram- och bakkanten genom 

 obetydligt markerade hörn, framkanten temligeu långsamt sluttande, 

 bakkanten nästan tvär, fr>ga böjd, undre kanten temligen böjd, 

 öfvergående i bakkanten genom en tydlig, men afrundad vinkel; 

 låsbandet fint, kort, aldrig synligt utvändigt). Cyclas calyculata 

 Stein Schn. u. Musch. Berl. (1850) p. 109, t. 3, f. 12. Cyclas 

 steini A. Schmidt Zeitschr. f. Malak. 1850 p. 118. Sphaerium 

 •calyculatum Westerl. Exp. Crit. Moll. (1871) p. 156. 



Dupplicatuni. Se Anm. 4. 



Förekommer såväl i stillastående, som rinnande vatten, i dessa 

 sednare enligt Malm under den genuina formen, som är mera 

 rhombisk och mera sammantryckt. I stillastående gyttjigt vatten, 

 kanaler, diken, polar, dammar, gropar och träsk, isynnerhet der 

 rik tillgång finnes på Lemna, uppkommer den ovala mera bukiga 

 form, som fått namnet steini, hvilken under gynsamma förhållan- 

 den utbildas till forma major. 



Itbreilniiig. I Sverige har Malm tagit « vid Göteborg v 

 Qvillebäcken, i Mölndalså och i Stadsvassen (på hvilket sednare 

 ställe den dock blir något mera utdragen). /? major i Göteborg 

 i Dahlins dam (Malm), på ett mycket gyttjigt ställe i Qvillebäc- 

 ken (C. A. W.) samt i en dam nära Ronneby å straxt norr om 

 elementarläroverkets lokal (C. A. W.), öfverallt blott enstaka exem- 

 plar, y steini har deremot en vidsträckt utbredning: i Skåne 

 flerestädes; i BleJcinge vid Ronneby; på Gotland, Suderbys We- 

 sterheide, talrik i bryor i Fardhem (10 mm. lång, 8 mm. hög, 6 

 mm. bred : Lindström) ; h. o. d. i Öster- och Westergötland (ym- 

 nig i Kopparsjön vid Mölltorp: J. A. W.); i Nerike i Örebrotrak- 

 ten i kärr vid landsvägen öfver skogen Kringlan, i lergropar vid 

 Jacobsdals tegelbruk samt i Lillans nedre lopp, i Axbergs s:n vid 

 Damsäter i jernvägsgrafvar, i Asker s:n i vattensamlingar på bott- 

 nen af Skärsäters kalkbrott (Hartman); vid Stockholm h. o. d. 

 såsom i Klara sjö, vid Karlberg och i Djurgårdsbrunnsviken (Wik- 

 ström och Hartman) ; i TJpland på många ställen i och vid Fy- 

 risån; i Westmanland temligen allmän i Mälaretrakten (C. H. J.); 

 i Balarne vid Säther i Dalsbysjön (C. G. A.). I Norge finnes 



