556 



bildandet af skalforraen. Landsnäckorna hafva deremot att göra 

 med en mera splittrad och derföre desto overksammare makt, 

 hvars enskilda delar: klimat, höjd ötVer hafvet, temperatur, läge, 

 vegetation, fuktighet o. s. v. dels genom vexlande inverkan för- 

 lora sin kraft, . dels upphäfva hvarandra. Af dessa skäl visar icke 

 blott hvarje bäck. flod. dike sina egendomliga former af Unio och 

 Anodonta, utan icke sällan finner man att musslornas former för- 

 ändra sig med flodbäddens förändring i bredd. djup. bottenbeskaf- 

 fenhet och vattnets större eller mindre hastiga flytande. Icke säl- 

 lan har ett dike helt andra musselformer än dess aflopp knappt 

 100 steg derifrån och i stora kanaler eller insjöar har den sänka 

 sidan, som ligger emot den herrskande luftströmmen, mycket olika 

 former mot den motsatta, vanligen djupare sidan. Liksom Lim- 

 nseerna tillfölje af sin skalform nödvändigt måste hafva en större 

 variationsförmåga än de närl)eslägtade. men dock till skalet så 

 olika bildade, Planorberna, så lemnar hos l^ivalverna den stora 

 utsträckningen hos de af den mjuka böjliga manteln bildade, i 

 början veka och löst hopsatta skalen, en ilnnu större lätthet för 

 yttre inflytanden att göra sig gällande. Äfven bland dessa äro 

 icke alla arter lika benägna att vexla skepnad, utan visa somliga 

 en relativt stor motståndskraft, Unio mera än Anodonta, mest 

 Margaritana, bland de första i somliga trakter, såsom i mellersta 

 Europa, minst pictorum. i andra, såsom i Skandinavien, minst tu- 

 midus. 



De amerikanska malakologerna äro ense om att samtlige Unio- 

 nidsp äro skildkönade (dioecister). de europeiska äro af olika me- 

 ningar. Prévost. Lallemand, Milne Edwards, Qvatrepages, 

 Keferstein, Noll, Kobblt och de flesta nyare hafva samma åsigt, 

 som amerikanarne. hvaremot Citvier, van Bbneden, Rossmässler. 

 Philippi, Drouet. Moquin-Tandon o. fl. anse dem vara herma 

 froditer (monoecister) liksom Spha^riidse. Att så skilda åsigter 

 kunna finnas hos så utmärkta forskare är beroende på den enkla 

 strukturen hos reproduktionsorganerna, som hos hanar och honor 

 äro alldeles lika och blott få olika färg allteftersom spermatozoer 

 eller ägg utvecklas inom dem. Man kan dock antaga såsom fuU- 

 komhgt säkert att könen åtminstone oftast äro skilda. En när- 

 mare framställning häraf tillhör Inledningen till detta arbete, men 

 det påpekas här blott derföre, att skalformen till någon del äfven 

 är beroende af de olika könen till följe af de oerhörda massor ägg 

 (hos en Anodonta till 400,000), som ända till en viss utvecklings- 



