562 



nas på kalkfattig mark och Liche kerätiar om U. crassus, att 

 den i de kalklösa bäckanie i Reuss-Olierland ocli sachsiska Voigt- 

 land liar mycket tjockare skal än längre ned i Elster och Saale 

 samt att Margaritaria vida bättre t rits i kalkfattiga floder på 

 gueis- och glinnxierskiffer än längre ned, der den slutligen föi"svin- 

 ner. ehuru flodvattnet hlitvit likt på kalk. 



BeträiFande dessa bivalvers utbredning i Skandinavien anmär- 

 kes. att TJnio och Anodonta icke ga öfver Dalarnes nordgräns, 

 ehuru, liksom alla öfriga gemensannna mollusker och af samma or- 

 saker, betydligt högre på andra sidan Botniska viken, hvaremot 

 iifven hos oss Margaritana går upp till yttersta Lappmarkerna 

 och är i Finland allmännast i de nordliga vattendragen, äfyensom 

 detta genus har en art, M. dahurica. i Sil)erien. Orsaken dertill. 

 att Unio och Anodonta icke utbreda sig längre mot norden, sö- 

 kes väl alltid i dettas kalla vatten, som är ett hinder i de stora 

 flodmusslornas utveckling, och uti bristen på passande lokaler på 

 de högre bergen; men då den stora Margaritana der finner lämp- 

 liga, t. i). m. högst fördelaktiga platser, så torde man äfven vid 

 förklaringen af deras utbredning lägga vigt vid deras högst märk- 

 värdiga utvecklingshistoria, hurusom de unga musslorna lefva så- 

 som parasiter inom galläpplelika uppsvallningar vid gällock och 

 fenor på flera sötvattenfiskar. isynnerliot på Cyprinusarter och på 

 Grobio fluviatilis. och hurusom direkta observationer och experi- 

 menter till fullkomlig visshet ädaglagt. att dessa fiskar i sin tur 

 anförtro sina ägg att utvecklas inom gälarne hos Unio och Ano- 

 donta, (icke hos Margaritana). dit fiskhonan inpraktiserar dem 

 emellan siphonerna (der skalen aldrig kunna fullkomligt tillslutas) 

 medelst ett tunislångt äggläggningsrör. som om våren utvecklar 

 sig ur en urogenitalpapill, hvilken efter förrättad funktion åter 

 sammandrager sig *). 



*) I ett arbete af dr Lindström" Om Gotlands Fiskar" (1867) läses sid. 

 17: Allmogen k;iHaf de i alla träsk och åar vanliga musslorna (Anodonta 

 cygnea) för Lindareskålar och har den Iron att lindaren utvecklas ur 

 dessa", samt i ett annat arbete af dr L. "Om Gotlands nutida mollusker" 

 (1868) heter det sid 30: Denna mussla (Anodonta cygnea) år den enda 

 af alla Gotländska mollusker, som eger ett särskildt namn i allmogens 

 språk; hon kallas "Lindareskålar", ty folktron har satt henne i samband 

 med den likfärgade fisken liindaren (Tinca vulgaris) och säger att lin- 

 daren bildas i och utvecklas ur sådana skal". Dessa uppgifter äro lika 

 intressanta, som märkvärdiga, ty folktron, grundad på erfarenhet och 



