564 



eller i vattnet upplösta både växt- ocli djurclelar. Af Unio har 

 Europa visserligen ett stort fiirråd individer, men mycket få goda 

 arter (kanske omkring 10), hvaremot Amerika hyser i sina ström- 

 mar en förvånande mängd former under massor af individer. De 

 beskrifna arternas antal utgih- der säkerligen 500 eller med trån- 

 gare gränser arterna emellan minst 470, hvaraf blott HO tillhöra 

 S. Amerika *). Bland dessa uppnå flera en jettelik storlek och 

 tyngd, såsom U. heros en vigt af ett och ett hälft skålpund. I 

 Australien finnes blott ett par ai-ter, i Afrika 6 — 8, i Asien några 

 och 80. Om de europeiska arternas utbredning skrifver Ross- 

 MÄSSLER i Iconogr. h. XII. p. 21 : "'Man måste indela Europa i af- 

 seende på molluskerna i en nordlig och en sydlig hälft. Till den 

 sydliga höra: 1) Pyreneiska halfön. 2) Frankrikes södra departe- 

 nienter, 3) Italien med Alpernas södra sluttningar. 4) lUyrien. 

 Kroatien, Istrien och Dalmatien, 5) Turkiet, G) Grekland, 7) Ka- 

 spiska och Svarta Hafvens kusttrakter, 8) Medelhafsöarne. De 

 öfriga länderna bilda det nordliga MoUusk-Europa. I dessa för- 

 herrskar enligt min mening TJ. pidorimi, åtföljd i nästan lika ut- 

 sträckning af U. iumidus, hvilken dock förr upphör mot södern 

 och synes icke (ifverskrida Schweiz.' och södra Steyermarks Alper, 

 liksom jag icke känner någon fyndort söder om Metz och Stral- 

 sund. U. pidorum går deremot ned ända till nedra Krain. men 

 andra sydliga fyndorter känner jag icke, \:y hvad jag erhållit från 

 Lombardiet och södra Franki-ike under detta namn kaai jag icke 

 .erkänna såsom den äkta U. pictorum, som väl ock torde vara 

 främmande för nämnde länder. Deremot eger jag denna i norra 

 Europa afgjordt förherrskande art från England, Sverige, Ryssland 



*) År 1862 meddelar Isaac Lea, "Uniobeskrifvaren par préférencé", 

 att ensamt från Nordamerikas Förenta Stater äro bekanta 520 ai1er af 

 si. Unio, 28 af Margaritcma och 59 af Anoäonta, ett alltför ringa antal, 

 som han anser komma att få stor tillväxt, sedan Texas, Louisiana, Missisippi 

 och Alabama med deras vidsträckta ännu oundersökta områden och Flo- 

 ridas i detta fall jungfruliga gebiet blifvit granskade. Några veckor ef- 

 ter detta meddelande beskrifver han ock från några af de anförda trak- 

 terna ett antal nya arter och har dermed outtröttligt fortsatt h varje år 

 sedan dess. I sammanhang härmed förtjenar nämnas, att Petit de la 

 Salssaye berättar i Journ. de Conchyl. IX (1861) efter mundtligt medde- 

 lande af Lea. att denne reducerar samtlige europeiska arterna af si. Ano- 

 donta, af hvilka 98 äro skilda, till en enda, som han benämner A. cyg- 

 nea, och återför Europas alla Unioformer till 4 arter, 



