593 



nare den kom 20 ocli 30 år sediiare.) Widare är Weichsel genom 

 Brombergerkanaleu förenad med Netze, som går till Öder, sami 

 Öder genom Miihlro.serkanalen förenad med Spree och genom 

 Fiuowkanalen med Havel och i sjöarne vid Havre äfvensom i 

 sjelfva floden blef Dreissena funnen åren 1827 — 1829. Blott några 

 få år sednare hade den i Elbe framträngt å ena sidan till Mag- 

 deburg och till Halle an der Saale samt å andra sidan till Ham- 

 burg, der, som öfverallt väckande uppmärksamhet lika mycket 

 genom sitt plötsliga uppträdande i massa, som genom sin skalfoi-m. 

 Något förr än i närheten af Havel blef vår mussla funnen (1826) 

 nära Rheinflodens mynning vid Leyden och sedan kan man steg 

 för steg, år för år, följa hennes framträngande uppåt floden och 

 i dess större tillflöden, i Rhein bortom Basel, i Main till dess hela 

 längd och upp i Ludvigskaualen, som förenar Main med Donau. 

 Från Holland framträngde den äfven med lätthet genom floder och 

 det belgiskt fransyska kanalsystemet in i Belgien och Frankrike, 

 i Paris till och med i vattenledningar till Jardiu des Plantes, un- 

 der de sista åren ända ned i de södra och sydvestra delarne af 

 landet. I England förevisade Sowerby d. 2 nov. 182-i i en sam- 

 mankomst af Linnean Society ex. af denna mussla, tagen i mängd 

 på varfvet för handelsfartyg, (S. såg den först hos en gentelman. 

 som använde den till bete vid abborremetning) och var det första 

 gången den skärskådades der i landet, der den sedan fått en stor 

 utbredning. Det antages såsom säkert att den kunnnit till Eng- 

 land liksom till Rheins mynning med rysskt skeppsvirke, icke fä- 

 stad på fartygens kölar under färden genom saltsjön utan på detta 

 virke inuti fartygen. I Donau hade musslan till 1824 kommit upp 

 i Ungern och i vår tid långt upp i Bayern. Ännu saknas denna 

 mussla i hela erkehertigdömet Österrike, i Grekland, och på dess 

 öar, i Italien, på hela Pyreneiska halfön, och i hela Alpgebietet, 

 öfre Bayern och Wiirtemberg (und. vid Heilbronu), Sverige, Norge 

 och hela norra Ryssland. 



2. Pallas, upptäckaren af den typiska arten, räknade den 

 obetingadt till Mytilus, ty skalformen är i hög grad lik den hos 

 Mytilus edulis. och honom följde alla författare, som kommo att 

 afhandla denna mussla, ända till april månad 1835, då van Bene- 

 den och. RossMÄssLER samtidigt, men hvarandra alldeles ovetande, 

 publicerade sina iakttagelser om densamma, den förre under genus- 

 namnet Dreissena (till ära för den belgiske apotekaren Dreissen 

 eller Dreissens, som funnit snäckan i Mästrichtkanalen) och den 



