609 



uppe eller så djupt inue i mynningen; från duhia genom sina plattare 

 vindningar (ingen af de öfriga arterna har så djup söm eller så konvexa 

 vindningar, isynnerhet de öfre, som dubia), smärtare form (men aldrig 

 så smärt, som bidentata af samma storlek), sin nedre spindellamell, som 

 både fram- och baktill är gaffelklufven (då lamellen hos dubia någon 

 gång har antydan till klyfning framtill, är det en eller båda der befint- 

 liga knölarne, som blifvit förlängd) samt de hvita strimmorna, som icke 

 bilda fläckar uppe vid sömmarne, derigenom att flera af de tätt stående 

 fina ribborna der äro hvita, utan de höga, långt skilda ribborna äro of- 

 tast till sin hela längd hvita. 



Cl. bidentata (Ström). Norge, mycket allmän vid Laurvik, 

 Langesund, Brevik ocli Skien. "I 'Dalen' fandt jeg eu läng, slank 

 Form af denne Art, men kun i et eneste Exemplar. Vindingerne 

 i de 2 nedre Ti'ediedele af Skallet flade og jsevnbrede ; i den över- 

 ste Trediedel afsmaluede og iioget convexe ; Striberne fitne, t^ette, 

 bugtede. Af Farve er Skallet chokoladebrunt, giindsende. L. 

 12 Va iiiiii- T. icke ful dt 2^/2 mm." (Jensen). 



Cl. bidentata (Ström) — septentrionaUs Schm. Danmark, 

 Möen, Lille Klint, i björkskogen vid Silkeborgs kyrkogård (C. 

 M. P.). 



IX. Balea perversa (Lm.). Norge, Langesund och på kalk- 

 fjellen vid Skien (Jensen). Enligt de lemnade notiserna synas 

 dessa lokaler närmast tillhöra B. *rayiana Bourg. 



B. pyrenaica Bourg. Norge, Ormön och Malmön i Kri- 

 stianiaijord (C. M. P.). 



X. Pupa cylindracea (Da Costa). Norge. Lillesand vid 

 Skoveröns strandbrädd utemot det öppna hafvet, i stor mängd 

 under stenar (Jensen). 



Anm. I "Anteckningar i Zoologi" (Lund, 185fi) upptager och be- 

 skrifver n. m. kyrkoherden H. D. J. W^ixengren en för vetenskapen och 

 en annan för faunan ny pupaart, P. nilssoni nov. sp. och P äihicida 

 (ZiEGi..). Den förra har jag säkra skäl att anse såsom identisk med P. 

 anconostoma Lowe, hvilken sannolikt blott är eu varietet af P. cijUn- 

 dracca, den sednare har jag hittills icke vågat införa i faunan, af fruk- 

 tan för misstag, då bestämningen är gjord efter ett enda exemplar och 

 utan jemförelse med den rätta formen af samma namn. Jag skulle visst 

 icke betvifla förekomsten af den verkliga P. dilucida Ti. i Sverige, då 

 vår molluskfauna har så många exempel pä nära öfverensstämmelse med 

 faunan i Tyrolen (Tyrolens P genesii finnes i Sverige, Sveriges P. arc- 

 tica finnes i Tyrolen, o. s. v.), om jag icke sett malakologer pä ort och 

 ställe, der både P. dilucida Z. och P. cylindracea DaC. tahiJct före- 

 komma, förvexla dessa, hvarförutan jag vill citera följande ur Gredlers 

 Tyroler-Fauna p. 120: Dureh die grössere Form Ober-Italiens schliesst 



