611 



Skallets veutrale Side er sidste Vinding meget höiere end nfest- 

 sidste Vinding, seet fra den dorsale Side er den omtrent af samme 

 Höide som nsestsidste; forövrigt er sidste Vinding kun lidet bre- 

 dere end nsestsidste. denne baade dobbelt saa bred og dob- 

 kelt saa höi som odie Vinding; längs med og lidt bagenfor 

 Peristomet gaaer en ophöiet, brunröd Svulst; Mtmdingen 

 halvt oval. Höiden ^/j mm., dens störste Bredde ^j^ mm., med 4 

 Tasuder, hvoraf 2 paa Yderkanten, der begge kun naa saa långt 

 framöver, som Svulsten findes paa den udvendige Side af Skallet 

 (den nederste naar Ifengere bagud end den anden), 1 Tand i den 

 övre Del af Spindelkanten og 1 midt paa Mundingsvaeggen ; Mund- 

 Sömmcn af samme Farve som Skallet, ikke tilbageböiet ; Yderkan- 

 ten uden nogensomhelst Indtrykning; idet den gaar ud fra 

 MundingsVfTggen, krumnier den sig og danner derpaa en jjevn, svag 

 Bue, indtil den gaar över i den opad rette Spindelkant; Yder- 

 kanten og Spindelkanten ei sammenlöbende ; paa Mundingsvaeg- 

 gop. som Antydning til Callus kun et yderst tyndt Lag, der gjör 

 denne mat". 



Förekomst och itthrcdniiig. I Norge, Skien, ett exemplar fun- 

 net på en fuktig äng vid Börsesöen tillsammans med P. antiv. och 

 P. lilljeborgi (Jensen). 



Anm. 1. Att döma efter den anförda beskrifningen, hvaraf jag för 

 diagnosen gjort ett utdrag af de vigtigaste karaktererna, är denna snäcka 

 en förut obeskrifven och distinkt art. På samma gäng, som jag i br. till 

 upptäckaren uttalade min förmodan att hans "Vertigo ovata Say?", bvarpä 

 han leranar en utförlig beskrifning, var identisk med min P»j>ff (Vertigo) 

 Ulljehorgi och h\'ilken åsigt han säger sig fullkomligt dela, ber jag ho- 

 nom jemföra sin V. pachygaster med beskrifniugen på P. ovoidea mh. 

 Då hans benäget meddelade iakttagelser vid denna jemförelse lemna när- 

 mare belysning åt den nya, otvifvelaktigt skilda, arten, tar jag mig fri- 

 heten meddela hvad hr Jensen derom skrifver: " — — — — Hvad deri- 

 mod V. 'pachygaster angaar har jeg en Del at indvende. Först er det 

 nu at meerke den aaslignende Svulst, som findos langsmed og lidt 

 bagenfor Peristomet og er tydelig fremtrajdende, udpra5get brunröd af 

 Farve. TJdenfor denne Svulst löber en meget smal gi-und Fure. Til 

 denne Svulst svarer paa Skallets indre Side en lignende farvet Valk, 

 hvormed de 2 Taander i Ganen blive sammenhsengende med hinanden 

 (ligesom hos Vertigo pygmaea, dog ere begge Svulster ei fuldt saa frem- 

 trasdende som hos denne). Ganetaenderne haenge tydelig sammen med 

 denne Valk paa Ganen og ga a över den, ligge ei som hos V. lilljeljorgi 

 bagenfor den. Endvidere er Ta3ndernes Antal foi.skjelligt, da der hos 

 Vertigo pachygaster findes 2 Ganetaender, meget distinkte; disse 2 Gane- 



