26 n. Kasvin Sisärakennus, 



Sisimmäisenä varressa on tylppysoliiinen ydin (y) jonka 

 kanssa ydinsäteitten (ys) kautta on yhteydessä niinikään 

 tylppysoluinen kuori (k), varren pintapuolisin solukko. Ytimen 

 ja kuoren välillä ovat putkilojänteet (pj) kiehkurassa sillä tavoin 

 että jänteen puuosa (p) on lähinnä ydintä (y) ja sen nilaosa (n) 

 lähinnä kuorta (k). Putkilojänteen puuosan ja nilaosan eroittaa 

 toisistaan jänteen uudistussoluhko (u) (nämä putkilojänteet ovat 

 siis avonaisia) ; toisistaan ovat putkilojänteet taas eroitetut ydin- 

 sädetten kautta, jotka niinkuin ja sanoimme yhdistävät ytimen 

 ja kuoren toisiinsa. — Tämmöinen on varsi ensimmäisenä kesänä. 

 Mutta sen jälkeen syntyy uudistuskudoksesta vuosittain uusi 

 puukerros sisäänpäin ja uusi nilakerros ulospäin. Ne ydin- 

 sädetten osat, jotka ovat putkilojänteiden uudistussolukkojen 

 välillä, muuttuvat myös uudistussolukoksi niin että meillä viimein 

 on rengasmainen tahi oikeammin putkenmuotoinen uudistusso- 

 lukko, joka eroittaa varren sisäosat (ytimen ja puun) varren 

 ulkoosista (nilasta ja kuoresta). Vanhassa kaksisirkkaisessa 

 puuvarressa meillä siis on viisi sisäkkäistä kerrosta: ydin, j^uu- 

 aine, uudistussolukko^'), nila ja kuori. 



Eri vuosina syntyneet puuosat voimme rengasmaisina 

 lustoina (1) eroittaa toisistaan ja niitten luvusta siis nähdä miten 

 vanha puu on. 



Kaksisirkkaisten kuoren voi keväällä helposti kiskoa 

 erilleen puusta. 



Yksisirkkaisten varsi. 



Yksisirkkaisten varressa (kuv. 102) ei ole ydintä eikä 

 rengasmaista uudistuskudosta. Sen putkilojänteet ovat suljettuja 

 ja ovat erillisinä jänteinä, useimmiten säännöttömästi varren 

 pehmeämmässä solukossa. Siinä ei voi eroittaa minkäänlaisia 

 vuosilustoja ja sen kuorta on hyvin vaikea kiskoa erilleen 

 sisäsolukosta. 



*) Se on tämä uudistussolukko , jota kansan kielessä mainitaan 

 nimillä mäihä, jälttä ja jälsi. 



