III. Kasvien hengitys ja ravitseminen. 29 



jjiili Typpy Kalio ja Tattarille 



Vety Rikki Kalkkio vielä Klori 



Happi Fosfori Magnesia 



Rauta 

 Näitä aineita kasvit kuitenkaan eivät semmoisinaan voi 

 syödä. Me voisimme verrata niitä jauhoihin tahi raakoihin 

 potaateihin, joita ei semmoisina tuoda pöydälle. Ne ovat ensin 

 valmistettavat syötävään muotoon. 



Kokeilla on näytetty useimpien kasvien tulevan aikaan 

 jos niille, paitsi ilmaa ja vettä, annetaan 



Salpietarihappoista kalkkia, RikkihajyiJoista kaliota, 



Salpietarihappoista ammoniakkia, Fosforihappoista magnesiaa 

 ja Rautakloridia. 

 Näitten ainetten tuottamista tarkoitetaan eri lannoitusainetten 

 hankkimisella viljamaille. Mutta kaikki kasvit eivät samasta maasta ota 

 samoja aineita yhtä suuressa määrässä. Yksi vaatii yhtä ainetta suurem- 

 massa määrässä, toinen taas toista ainetta. Sen vuoksi voi yksi kasvi vielä 

 saada kylliksi ravintoa maasta, josta toinen ei enää saa ruokaa tarpeeksensa. 

 Tähän seikkaan perustuu vuoroviljely. 



Miten kasvit syövät. 



Te ymmärrätte heti kasvien ei voivan ottaa sisäänsä jäh- 

 meässä muodossa olevia aineita. Kaikki aineet, jotka kasvi 

 käyttää ravinnokseen ottaa se sulina tahi kaasumaisina. 



Eiilihappokaasu on ainoa ravintoaine, jonka kasvi ottaa 

 suorastaan ilmasta vihreisin osiinsa, varsinkin lehtiinsä. 



Kun suurempi joukko ihmisiä ovat samassa huoneessa, pilaantuu 

 ilma pian siitä hiilihaposta, jonka he hengittäessään antavat ilmalle. 

 Eikös kasvit hengittäessään turmele ilmaa? Totta kaiketi; mutta ne paran- 

 tavat tämän pahan sillä, että ne syövät muun muassa ilmassa löytyvää hiili- 

 happoa, ja syövät sitä paljon suuremmassa määrässä kuin ne hengittäessään 

 antavat ulos. Kasvit puhdistavat siis ilmaa, niin hyvin ulkona kuin huo- 

 neissa, suuremmassa määrässä kuin ne sitä pilaavat. 



Kaikki muut ravintoaineksensa imee kasvi sulina tahi 

 kaasumaisina maasta tahi vedestä juuriinsa. 



