VI. Kasvijärjestelmät. 45 



varsinainen paikka. Toisissa harvoissa kasvisuvuissa hedetten 

 luku vaihtelee joko saman varren eri kukissa tahi saman suvun 

 eri lajeissa. Näissä pidetään suvun varsinaisena paikkana tavalli- 

 sesti se luokka, johon se suurimman hedelukunsa kautta kuuluu; 

 muissa luokissa se mainitaan vaan kursivi kirjaimilla. 



2. Nykyaikana yleisimmin käytetty luontainen kasvi- 

 järjestö on A. De Candolle'n luontaisjärjestö. Samaa järjestöä 

 käytetään tässäkin kirjassa, vaikka muutamilla, pääasiallisesti 

 J. D. Hookerin tekemillä muutoksilla. 



Siinä jaetaan kasvikunta ensiksi kahteen suureen kaareen 

 sen mukaan sikiävätkö ne siemenistä ja sirkkalehdillä tahi itiöistä 

 ja ilman sirkkalehdittä. Edelliset kuuluvat I. Kaareen Coty- 

 ledoneae f Sirkkalehtiset eli Siemenkasvit), toiset IL Kaareen 

 Acotyledoneae (Sirkattomat eli Itiökasvit). 



Siemenkasvit taas jaetaan kahteen alakaaren: A.Koppi- 

 siemenisiin {Ängiospermeae), joilla on todellinen, siemenaiheita 

 verhoava emi ja siemenet hedelmän sisässä — ja B. Paljas- 

 siemenisiin (Gymnospermeae), joilla ei ole suljettua emiä siemen- 

 aiheita verhoamassa ja joitten siemenet ovat paljaita, eikä 

 hedelmän sisäisiä. Koppisiemeniset ja Paljassiemeniset eroavat 

 toisistaan vielä siinäkin että edellisten varressa on putkilolta, 

 jälkimmäisten varressa taas ei. 



Koppisiemenisiä on kaksi luokkaa: Dicotyledoneae 

 (Kaksisirkkaiset) ^a, M. o no CO tjl e donesi^e (Yksisirkkaiset). Paitsi 

 sirkkalehtiensä luvussa eroavat näitten luokkien kasvit toisistaan 

 vielä varren rakennuksessa (katso siv. 25, 26), siemenen itäessä 

 esiytyvässä juuressaan, lehtisuonissaan ja kukkalehtien luvussa. 



Kaksisirkkaisten juurukka pitenee melkein aina 

 ensin pääjuureksi. Myöhemmin voi kaksisirkkainenkin kasv 

 kuitenkin saada maanalaisen varren (tav. juurakon), jolloin 

 pääjuuri häviää ja lisäjuuria tulee sijaan. Yksisirkkaisilla 

 on kaiken ikänsä lisäjuuret. Lehdet ovat kaksisirkkaisilla 

 melkein aina haarasuonisia (ja usein pykälaitaisia, liuskaisia tahi 

 kerrottuja), Yksisirkkaisilla taas melkein aina silposuonisia 



