16 5 
sidan äro sammansmultna till ett, i följd hvaraf blott fem ven- 
tralsegment äro urskiljbara. Dem slutas med de s. k. genital- 
segmenten (segmenta genitalia), som hos hvardera könet äro 
vanligen till antalet två-tre, men mycket olika bildade och 
transformerade hos olika familjer. 
Hos hannen kan man skilja mellan tvenne typer, den 
ena förekommande hos de 4 första familjerna, den andra en- 
samt hos Fulgorina. 
Hos de förra ser man på undre sidan vanligen en mer 
eller mindre utvecklad genitalklaff (valvula genitalis), som 
baktill antingen är afrundad eller vinkelformigt utdragen, 
samt tvenne genitalskifvor (laminae genitales), hvilka vid 
basen äro täckta af genitalklaffen och till formen erbjuda 
de största olikheter hos skilda arter och slägten *). Hos 
Cicadina äro de sammanvuxna till en enda. Ofvan dessa 
ses analröret (tuba analis), hvilket ofvantill och på sidorna 
omgifves af sista öfre genitalsegmentet (hypopygium), som 
baktill. oftast är djupt urbugtadt i midten och på sidorna ut- 
draget, bildande de tvenne olika formade sidoflikarna (lobi 
hypopygiales), hvilka ofta äro nedböjda kring analröret och 
med inre kanterna betäckande hvarandra. Helt och hållet 
dolde af dessa liggå här de &. k. genitalstiften (styli geni- 
tales). 
Hos Fulgorina är sista genitalsegmentet (segmentum 
genitale) ringformigt, baktill bildande en öppning (apertura), 
som till formen är olika hos skilda arter, och inom hvilken 
ligga blottade de tvenne genitalstiften (styl genitales) och 
analröret (tuba analis) med dess bihang (appendices). 
*) I alla de fall, då derom ej särskildt nämnes, äro dessa genitalskifvor 
med inre kanterna ställda mot hvarandra; vid angifvandet af deras längd- 
förhållanden räknas de ända till basen, således äfven den af genitalklaffen 
betäckta delen. ' 
