Inledning. 
Om Cicadariernas byggnad. 
Cieadarierna äro Hemiptera, hvilka utmärka sig genom 
treledade tarser, takformigt ställda täckvingar, från hufvudets 
undersida utgående 2-3-ledad sugsnabel eller rostrum samt 
korta, mot spetsen borstformiga antenner. 
Kroppen är varierande emellan bredt àggrund, och 
smalt jemnbred, mer eller mindre hvälfd, stundom från sidor- 
na hoptryckt, i högst få fall nedplattad. 
Hufvudet (caput) är stundom stort, oftast dock litet 
eller medelmåttigt, glatt eller försedt med listformiga eller 
tornlika upphöjningar. Det består af följande delar: Hjessan 
(vertex), den del, som är synlig ofvanifrån och begynner vid 
hufvudets bas samt framtill stundom är tydligt begränsad af 
en upphöjd list, stundom åter utan gräns öfvergår i ansigtet. 
Dess läge är antingen horisontalt eller mer eller mindre 
sluttande framåt, endast hos Membracina nästan vertikalt; 
ofvan är den antingen hvälfd, nästan plan eller mer eller 
mindre urgröpt. 
Närmast under hjessan vidtager Pannan (frons), hvil- 
ken är synlig underifrån och på sidorna samt vid spetsen 
begränsas af en oftast tydlig sutur. Öfvergången mellan hjes- 
san och pannan är antingen trubbig (caput antice obtusum) 
eller smal och skarp (caput antice attenuatum); i förra fallet 
är pannan på längden hvälfd, i det senare utplattad eller 
något urgröpt; sidorna äro antingen något rundade eller räta, 
mot spetsen antingen convergerande, divergerande eller pa- 
