på detsamma, särskildt med afseende på Europas fauna, på 
sätt och vis uppsvingat sig till Hemipterologiens språk och 
LUE] 
terminologien gjort några försprång framför latinet, men 
i alla fall vore det mycket till båtnad för vetenskapen, om 
latinet här, likasom i andra brancher af entomologien, finge 
qvarstå. Den af flere författare förordade tabellariska for- 
men har jag ej kunnat godkänna, emedan man ofta derige- 
nom blifvit tvungen att afskilja närstående arter från deras 
nära sammanhang och det tillochmed inträffat, att de olika 
könen af samma art blifvit förda till skilda afdelningar. 
”Divisio ne fiat in infinito? är en regel, som entomologen 
ej må glömma. Jag har derföre ansett mig böra undvika 
hvarje indelning, som skulle splittra arterna från deras na- 
turliga sammanhang. | 
På de skilda kónens olikheter är sárskil! uppmürksam- 
het fástad, likasà vid de kort- och làngvingade, formerna af 
dimorpha arter, och för att vinna en redigare ófversigt äro 
de särskildt beskrifna, så- vidt de äro mig kända. I några 
fall har jag, då någon form varit mig i naturen okänd, gjort 
ett utdrag i Ofversáttning från andra arbeten. Äfven har 
jag ansett det vara nödvändigt att särskilja de vigtigaste 
färgförändringarna och uppställa dem såsom skilda variete- 
ter, emedan man derigenom lättast får klart för sig en arts 
natur. 
Om larvernas byggnad och utseende, hvilka sedan De 
Geers tid ej varit föremål för några särskilda undersöknin- 
gar, har jag endast anfört några enskilda drag, då de varit 
mig kända och ansetts på något sätt anmärkningsvärda. 
För hvarje species har jag försökt att införa den äldsta 
benämning och haft för princip att begagna denna alltid, 
äfven då en enstaka form, varietet, eller det ena könet der- 
med blifvit betecknad. De benämningar, som äldre auctorer 
