53 OrnitlioL Bemærkn. til Norges Fauna. 213 



ensfarvecle. Vingefjærene mørkgraa med hvide Spoler. 

 Brystet og' Underlivet indtil Fødderne lyst graabnmt, men 

 hver Fjær har Spolernes nærmeste Omgivelser utydeligt 

 mørkere. Siderne mørkere graabrime med svagt lysbrune 

 Fjærkanter; foran Tibia fiudes en hvid Pl et; Tibia paa 

 den ydre og indre Side ensfarvet graabrime. Undergum- 

 pen fra Fødderne af samt Halens undre Dækfjær ere 

 hvide; Halefjærene graa med smale hvide Pjærkanter og 

 hvid Spidse, som paa de mellemste af Fjærene er mindre 

 mærkelig, men som tiltager i Bredde paa Sidefjærene; 

 (paa den 4de og Ste Halefjær er denne Spidse 14'"™). 

 Overgumpen paa Siderne hvid, oventil graa med smale 

 hvide Kanter; Fødderne (i tør Tilstand) smudsig gulgraa; 

 Forsiden af Tarsen bleg graagul, Bagsiden sortagtig. 



Anser erythropus, Lin. I Univ. Mus. opbevares 

 en gammel Hun, skudt i Omegnen af Christiania i Oet. 

 1853, med talrige sorte Pletter paa Underkroppen. Næb- 

 ryggens L. 35'""*, Næbbets Høide 21""", Bredde 20'"™, Tar- 

 sen 58™«, Mellemtaaen 55 ]- 9Vo™™; Vingens L. 389""", 

 Halen 105""", Bagtaaen 19™"'. 



Foruden i Finmarkens indre Dele ruger denne Art i 

 mindre Antal i Lofoten. Ved Borgevær (68" 15') er den 

 vel kjendt af Beboerne, og flere Par ruge blandt de øv- 

 rige Gjæs; Sommeren 1870 modtoges herfra et Par Æg, 

 hvis L. var 67™"', Br. 45—4670™™. Skallet er grovporet 

 ganske som hos de øvrige Anser es. Borgevær turde være 

 denne Arts sydligste bekjendte Sommeropholdssted. 



Ber ni cl a tor qua ta, Frisk. Overvintrer i større 

 eller mindre Antal ved vore sydvestlige Kyster, hvor lud. 

 ofte ere skudte om Vinteren ved Bergen og paa Jæ- 

 deren. 



Vulpanser Ta dom a, Lin. Hyppig mellem alle 



