31 



Diplanchias nasus, i hvis Beskrivelse der ii(ltryki<elig fremhæves flere af de mest betegnende 

 Træk, saasom den fremspringende Næse og den frie, d. v. s. ikke med de andre u])arrede 

 Pinner umiddelbart forbundne llalefiune; at der tilskrives den en dobbelt Gjællespalte paa 

 hver Side, den ene foran den anden, beror kun derpaa, at Rafiuesque har taget den 

 dybe Fure, som fortil begrænser den bevægelige Del af Gjællelaaget, for en forreste Gjadle- 

 spaltc ! Det er fremdeles uden al Tvivl den Form, som Home') har afbildet; og, hvor 

 ul'uldknmnieu end den Afhilduiug er, som Domsma 1770 gav af en Ivlumpfisk paa c. 200 

 Pund, som blev fangen paa « JMalgas's '> -) IVhed, lader dog Beskrivelsen næppe nogen Tvivl 

 tilbage om, at jo denne Forfatter har haft ganske den samme Form for sig som vi '^i. Vi 

 maa fremdeles antage, at del er den samme, som træder os imøde i den Afbildning af en 

 Klumpfisk fra det gode Haabs Forbjerg, som Prof. Bur man n havde givet [louttuyn, og 

 som denne har publiceret^). Heller ikke finde vi nogensomhelst Grund til at tvivle om, 

 at det jo er den af Planens afhildede iOO Pund tunge «Mola altenm , jiaii hvilken 

 Ban?, au i senere (tab. synopt. ad pag. 83) opstillede sin nye Art og Slægt '< Tynipanhim 

 planci«, idet han — men vistnok fejlagtigt — opfattede Plane us"s Beskrivelse af l'nder- 

 kjæven saaledes, at denne skulde være tvedelt som hos en Tetrodon^). —Det er endelig 

 denne Art, som er bleven anatomerel af .Jacob^), Embletou, Welleubergh og 

 (Mc land efler Individer fangne ved de europæiske Kyster; og gaa vi fra disse tvers over 



Det er nideles uden Grund, naar man (Rlsso) i Rafinesques Diplanchinn liar villet 

 se en Chimæra. [I samme Forfatters "Indicc» etc. benævnes den Diplanchias Mula, uden at man 

 ser, hvad Grunden er til denne Ændring). 



') Figuren er for hoj i Forhold til Længden. Næseborenes Stilling er heller ikke rigtig angivet. 



') Malaga? Eller den lille Landsby, som nu indtager Carlhagos Plads. 



') Formen er nemlig bleven noget for langstrakt. »Snuden stor, haard og fast, ikke ulig Svinets-; 

 "Gjtellcaabningerue dobbelte" (altsaa opfattede paa samme Maade som af Rafinesque). -Fra 

 Snuden og lirystet ndgaa efter hele Legemets Længde til Halen to store benagtige Ribber, af hvilke 

 den Hverste er den længste og bredeste." 



*1 Afbildningen er ingenlunde heldig; Brystfinnerne og Gjællespalten ere anbragte meget for langt 

 tilbage, og særlig have Gat- og Rygfinnen faaet en altfor bred trapezoidal Form — alt naturligvis 

 uuder den Forudsætning, at det er den samme Art, som vi have for os ; en Indskrænkning, der selv- 

 fulgelig ogsaa gjælder m. H. t. de her fremsatte Bemærkninger om de andre Afbildningers Noj- 

 aglighed. 



■'^) Plaiieus's Udtryk om l'nderkjæven »bissectum, ut dentes duos effingeret" kan tydes som et 

 maaske aldeles tilfældigt Indsnit i Kjæven — et saadant trælles virkelig ikke sjælden ho.s Klump- 

 fisken — og der er ingen Nødvendighed for at forslaa det saaledes, at Kjæven var fuhl.^tændig 

 tvedelt i Midten som hos en Tetrodou. 



<') Exemplaret fanget i Dublin Ray. Den fremspringende Snude omtales; Haleranden havde uregelmæssige 

 Indsnit; Kjævernes Skærerand var ru og uregelmæssig, som om den var »chipped and fractured by 

 trituratiou" — en trællende Bemærkning, som man oftere har Anledning til at gjorc ved Under- 

 sogelsen af disse Dyr — og deres Indside »tæt besat mod uregelmæssige perleagtige Ujævnheder af 

 Størrelse som store Knappenaalshoveder«. 



