42 



nelse eller den anveiidle Slægls-Benævnelse, som licllt'i- ikke er den sædvanlii;e ; vi komme 

 senere tilbage hertil. 



Det Spørgsmaal bor nemlig allerliii'st drol'tes og, om muligt, klares, om den ved 

 Europas vestlige Kyster og i Middelhavet forholdsvis hyppigere, men mindre og i Al- 

 mindelighed kortere KInmpfiskr-Form, som Forst blev crkjendeligt og godt beskreven af 

 Retzins'l nnder Navnet «Tetrodon mola«, er den samme Art som iiine KiEmpe-Iibim])- 

 fiske eller ikke. Det forholder sig jo hermed saaledes, at de Heste Fannister og Systema- 

 tikere ikke have holdt disse lo Former ude fra hinanden, men, uden al iniderkaste dem 

 nogen Sammenligning eller S[)orgsmaalet nogen Provelse , slaact dem sammen under He- 

 nævnelsen Orthagoriscus mola L., Mola rotunda Cnvier, Mola aspera Nardo eller CepJialus 

 brevis Shaw; foi' saa vidt de overhovedet have lagt Mærke til, at Forskjelien i Størrelse 

 ledsages af en Forskjel i Fysiognomi, Karakterer o. s. v., have de selvfølgelig betragtet den 

 hyppigere og mindre Form som Ingen til Kæmpe-iviumpliskei]. Forskjelien mellem dem 

 er imidlertid, naar man holder sig til typiske Exemplnrer af begge Former, — det vil da 

 i det Hele sige til store Exemplarer af den ene Form og smaa af den anden — , saa be- 

 tydelig og saa gjennemgribende i en hel Række af Formforhold og Karakterer, at det med 

 det Materiale, som forelaa os i 1862 og (53, forekom os meget misligt at fore dem hen 

 nnder det samme Artsbegreb. Naar vi nu, belærte af de Erfaringer, vi i de forløbnes 15 

 Aar have kunnet indsamle, og Skridt for Skridt af disse trængte over mod en anden An- 

 skuelse, udtale os i modsat Retning, er det saa meget mere vor Pligt at anføre alt, hvad 

 der kan tale for den ene eller for den anden ]N]ening. 



Hvis den mindre Klnmpfisks Artsselvstændighed kunde hævdes, vilde den komme 

 til at hedde M. Retzii Ranz., og denne Benævnelse ville vi for Kortheds Skyld beuylti' i 

 den Drøftelse, som vi skulle følge. Den Bemærkning kan her endnu forudskikkes, al en 

 slig mindre og mere rundagtig Klimipliskeform foruden fra Europas Kysler er kjendl 

 fra Japans-), Nyho Iland s'') og 'l'asmanien s''). For saa vidt vi tor slutte noget 



'j Det Retzius'ske lixemplar Ijlev lumlet i Oresuiidet en liiilv Mil fia Laiulskroiia den Sde Novhr. 

 Længden var 23 Tommer, den største Højde l'S'/j", Rygfinnens 9", ("latfinnens S'A"; Straaletallel : 

 D.: 17, C: 11, A. : 17, P.: \'i. Overkjæven Iieskrives som "lidt klovet» , Underkjæven derimod 

 som hel. Rjg- og Gatfiinicn beskrives og afbildes som siddende Uge over hinanden og Ilalelinnen 

 som aftagende i Bredde mod de to andre l''inner og svagt bugtet i Kanlen; det var aldeles »en 

 Fedlfinne", uden Spor til Straaler, men ved Indtorringen viste det sig dog, at den havde 11 .Straaler, 

 og at de 8 midterste af disse endte hver i sit uregelmæssigt dannede Ben. Ryggen 

 var sort. Siderne solvgraa, Bugen hvid. Mærkelig nok er Retzius.den eneste ældre l'orfalter, der 

 baadc omtaler Halerandknoglcrne og Tænderne bag Kjæveranden hos mindre Klnnipfiske. l)\rets 

 Vægt var 12 Pnnd. 



'') Det af Schlegel (F. .I.j afbildede Exemiilar var 2 I'od langt, et andet 3i Toniiner. Afhildiiingen 

 antyder 7 Itanilknogler i Ilalelinnen. 



') Den almindelige eiiropæi.ske "Snnfish» (OrHititj.mdhi) fanges if. Me(',o\ ikke .^jaMden (mioI niHuin- 

 monly«) i Bugten ved Vietoria paa (nnnd af den slore M.TM;;ile Olie, den yder. 



■*) Om et Kxemiilar fra Tasnianicn i »lirilish Museum" er folgoinle nuleret: "l.,Tngde 420 nim., Kiiine- 



