47 



sig', al V;inskeligluHleriie ved :it skjelne M. Retzii fra M. iiams voxe, jo iKPrmere Inilividenie 

 i Støn-else staa den sidstuæviite. Naar der liidtil, lil Ti-ods for de ovenfor udliævede l''or- 

 skjellighedei-, knn rent undtagelsesvis af leiitliyologcr og Zoologer er bleven skjeinet 

 mellem disse lo Khini|iliskefiirmer, da iiar delte ntvivlsonit sin (inind i. at knn l'aa liave 

 haft Lejlighed til at undei-soge eller rettere til at sammenligne tiere Exemplarer og til 

 derved at blive opmærksonnne paa de store Forskjelliglieder imellem dem. Der gives imidler- 

 tid, som allerede antydet. Forfattere, hvem dette Forhold ikke er nndgaaet aldeles, men 

 som ere komne ud over Vanskelighellerne ved ,it antage den mindre Klumplisk for Ingen 

 til den store; saaledes de engelske Varrell, Coiich, Kicliardson, llamillon og 

 H e 1 1 i n g h a m . 



Saaledes som Foi'skjellighetlernc mellem .1/. iiasus og AJ. Retzii fra furste Faird 

 stillede sig for os ved nniiddrlbar Sammenligning, maalte denne Formodning, ubevist som 

 den i al Fald liidlil havde va'ret, ikke støttet af nogen videnskabelig Drnftelse, synes os 

 mimire sandsynlig eller rent nd uantagelig. IJIol ved at sammenligne de to naturtro Af- 

 bildninger, der ledsage denne Afhandling, vilde den maaske i de Flestes Øjne være til- 

 stra'kkelig gjendreven ; det var den i det mindste i vore, saa længe vi i Museerne imder- 

 sogle det ene Individ efter det andet uden at traMl'e paa egentlige Overgange, og selv om 

 \i fandt Artsma'rkerne mindre skarpe, end de fra Begyndelsen havde vist sig, dog 

 stedse uden Vaklen kunde bestennne dem som tilborende enten Mola Retzii eller Mola 

 iiams. Imidlertid slodte vi i Aarenes Løb paa enkelte Exem|)larer (rigtignok kun faa), som 

 først vakle 'l'vivl hos os, om der her i de europæiske Have muligvis skulde existere en 

 tredje Art \.\Jola Ursmii?\, eller om Mola Retzii dog til syvende og sidst kun skulde være 

 Ungen til Mola nasus, som hine ældre engelske Faunister, om end uden dybere Under- 

 søgelse, saa at sige umiddelbart havde antaget. Denne Mening, at ^1/ Retzii kim er et 

 Udviklingstrin af M. nams, har i den allersidste Tid vundet betydeligt i Vægt derved, at 

 en saa erfaren Ichthyolog som Giinther, der til sit Fiskekatalog har kunnet raade over 

 el temmelig stort Materiale, som har været velbekjendl med den hele Litteratur og lige- 

 ledes med de Grunde, hvorpaa vi tidligere støttede Antagelsen af de na'vnte Formers For- 

 skjellighed, havde erklæret sig for den. Den er senere tiltraadt af lo af vore skandinaviske 

 Kolleger, d'Ilrr. CoUett og Malm, i deres Værker over Norges og l5ohuslans Fiske. 



De omhandlede Exemplarer ere to, el i liergens Museum og el i Gøteborgs. 

 \i vill(> ikke undlade at meddele, hvad den ene af os har haft Lejligheil lil at optegne 

 om dem. Det Goleborgskc Exemplar er udstoppet og hjembragt af kaptaiu Prætori ns 

 fra Middelhavet. Totallængde 2' 6V2", største Højde 2.5" (altsaa mere langstrakt end M. 

 Retzii plejer at være), mellem Finnespidserne II". Gallhiucn 10". Huden ha\de de sæd- 

 vanlige Rynkninger paa langs, Tryueknogleu var I" i T\ærmaal, og der fandtes lleukmjgler, 

 3 svues det, tæl sammenstillede, men smaa, tilsammen kun imltagende en La'Ugde at 1"; 



