70 



som Ku il i kun liidvuklsoriiu!. Du ha mel meddeler en Heretniiig fra eii lir. (i an lier i 

 Narbonne, ifølge iivilken »de svømme langsomt og ligesom vuggende sig Ira den ene Side 

 til den anden; de ere meget frygtsomme, og naar de se en IJaad eller en anden Gjenstand, 

 lade de sig falde til lUinds som en Sten«. Det af Retzius beskrevne Exemplar fandtes 

 "liggende stille paa Vandfladen". Donovans Angivelse, at den lange Klnmpfisk (Ilan- 

 zanien) lever af Skaldyr, Smaakrablier o. s. v., »da Urndstykker af disse Dyr lindes i dens 

 Mave«, synes at vidne om en ligefrem Iagttagelse i denne Retning. Rafinesqne beretter 

 om M.rotunda, at paa 'riuinfiskets Tid gaar den ofte ind i "Tonnaraen« og fanges tillige- 

 med Thiinfiskene. Neill (p. 546) anforer om et i Firth of Fortli fanget Exemplar: 

 "Fiskerne fortalte mig, at da de bleve den var, svømmede den langsomt afsted sideværts 

 ("Sidewise«) med sin Rygfinne ofte ragende op over Vandet. Det syntes at være en dum 

 og sløv Fisk; den gjorde ingen eller kun faa Forsøg paa at undslippe, men tillod en af 

 Matroserne at stikke sin Haand ind under den og løfte den op i Itaaden«. Mitchill 

 (p. 472) beretter, at Søfolk have en overtroisk Skræk for dem og kun sjælden forstyrre 

 dem, samt at man har lagt Mærke til, at smaa Fiske ledsage dem ligesom Lodsfiskene 

 ledsage Hajerne. Ris so har den i og for sig interessante Bemærkning, at "Hunnen er 

 lidt forskje'llig fra Hannen«, men desværre siger han ikke hvori. «Ue holde meget af at 

 hvile paa Vandets Overflade, og det er i denne letliargiske Tilstand, som Fiskerne kalde 

 Søvn, at de bemægtige sig den.« Ligesom andre Forfattere (Rafinesijue , Doumet) 

 omtaler han, at det er i Selskab med Thunfiskene, at de fanges (i »Mandraguen«). Som 

 Tiden for deres Fangst nævnes Foraaret og Sonmieren. (I det nordlige Europa er dette 

 tildels anderledes; der er det jo isu'r om Efleraarel og Vinteren, at de fanges, saaledes 

 som f. Ex. de af Thompson meddelte Iagttagelser og de, man har hall Lejlighed til at 

 gjøre ved Skandinaviens Kyster, bevise. Imidlertid anfører ogsaa C. oueh, al de isa-r i de 

 varme Maaneder trælles ved Englands Vest- og Sydkyst, og at del kun er undtagelsesvis, 

 at enkelte have forsinket sig indlil ud paa Efteraaret.) Y ar re 1 1 mener, at naar de ses 

 ved Englands Kyster, have de i Almindelighed gjort Indtryk af at va-re døde eller 

 døende og fløde i denne Tilstand paa den ene Side; han aftrykker dog tillige en Med- 

 delelse af C OU oh, ifølge hvilken Klunipfiskene skulde van'e at betragte som om s tre i- 

 fende Dyr, der rimeligvis iiolde sig lil Runden og leve af Taug(V), men i slille \ejr stige 

 til Vejrs og ligge, maaske sovende, med Hovedet og selv Øjnene over Vandet. Ilydende 

 med Strønmien. C. kjender dog Exempler paa, al de have gjorl kraftige, men kejtede 

 Forsøg paa al slippe bort ved at krumme og bevæge sig i forskjellige Ri'luinger. 

 Storer beretter, at "dens Revægelser ere meget træge, og at den svømmer na'r ved 

 Havets Overflade.« »Maven og 'l'armen indeholdt kun en tynd Sliin«. IJcllingham for- 

 tæller, at del af ham beskrevne Individ blev fanget ved den irske Kyst den 'JSlde .liuii 1839' 

 ved at (!n J^økke blev kastet om det, medens det tilsyneladende sov [laa Havels Ovcrllade ; 



