77 



lige saa eller næsten lige saa dvaske eller kraftes- og iijælpeløse, liggende eller drivende, 

 »sovende«, paa Havets Overflade, er denne Forklaring ikke anvendelig. Hvad er del da, 

 — naar det ikke er Storm eller andre Tillældiglieder — som hvert Aar bringer et vist 

 Antal af disse sløve og forholdsvis hjælpeløse Kreaturer, større eller mindre, ældre eller 

 yngre, til Europas, Amerikas, Asiens o. s. v. Kysler, for der al ombringe dem? 1 de ikke 

 talrige Tilfælde, hvor de ere blevne nøjere anatomisk undersogte, have de vist sig at være 

 Hunner, men uden Kjendetegn paa, at del Tidspunkt, da Æggene skulde afsættes, var 

 meget nær. Rigtignok angives enkelte Exemplarer [f. E.\. den Ekstriim'ske Mola og 

 Ilanzanien fra Swansea Bay |l8i3)| al have været Hanner; men der kan ikke lægges 

 megen Vægt paa disse Angivelser, naar de ikke bilægges med en Beskrivelse af Sædstokken; 

 en saadan er aldrig givet, og det er ingenlunde rimeligt, al Æggestokken, naar den ikke 

 er bleven aabnel og nærmere undersøgt, men blot bedømt efter sil ydre Udseende og Form, 

 kan være bleven taget for en Sædstok. Ogsaa delle er et af de Punkter, som ved frem- 

 tidige Undersøgelser bor paaagtes'). 



Om nogen regelmæssig Fangst af disse Fiske kan der ikke være Tale, og deres 

 Anvendelighed i .Menneskelivet er saa ringe , al vi kunne gaa let hen over del lidet , som 

 herom kunde siges, nemlig at Kjodet (Musklerne, ikke det bruskel-gelatinøse Hudlag) kan 

 spises og Leveren give rigelig Olie-). Derimod skulle vi endnu i al Korthed omtale lo 

 Egenskaber, som man fra gammel Tid, men rigtignok aldeles med Uret, har tillagt di.sse 

 Fiske. Men ene af disse Egenskaber er deres formentlige Lysevne, som endog har foran- 

 lediget Eh renbergh (»das Leuchten des Meeres«) til at give Klumpliskeslæglen l'huls 

 blandt de selvlysende Dyr, ikke al tale om, al den omtales af forskjellige andre For- 

 fattere som en dem tilkommende almindelig Egenskab, lliglignok er det iagttaget flere 

 Gange af troværdige Iagttagere (Salviani, Rondelet, Har ting), at den døde Fisks 

 indre Dele lyste i Mørke, en Egenskab, som vel alt dødt Fiskekjød besidder; at den 

 levende Klumpfisk derimod skulde lyse i Vandet, som man ikke sjælden synes al antage 

 — Blumenbach (Nalurg. S. 2761 udleder endog Navnene »lune de mer« og "Sunfish" 

 af denne Evne eller Egenskab — derfor have vi ikke fundet nogen eneste positiv Iagt- 

 tagelse. Har tin g iagttog heller ingen Fosforiseriug hos den døde Fisk, saa længe den 

 var hel; derimod lyste Skelettet og Indsideu af den aftrukne Hud stærkt, lliglignok lader 

 Risso dem ikke alene lyse stærkt, men veed ogsaa at forklare, hvordan dette Lys frem- 

 kommer, nemlig «ved en Udsvedning gjenneni Hudens Porer af et lysende Slof fra det 



') Det af Museet sidst erhvervede Exemplar (iiulstiandel ved SleUestiaiid i Vester Han-Herred, 24. Nov. 

 ISSTt var dog el hanligt. 



'') Bennett Ifalder Kjodet (som lian ililie lorvexler med det indre Hudlag) fint og hvidt og siger, at 

 det afgiver en sund og velsmagende Fnde, der i Smag og Besliall'enhed ligner Kokl^ekjnd. Han til- 

 føjer, at .Søfolk sætte megen Pris paa dens Leverolie som el udvortes iMiddel mod ForsUivninger, 

 .Stød, Gigtsmærter o s. v. 



