85 



fiskel; nærmest ved Maven er den videst (c-. S'/a"), nien den aftager derfra langsomt i Vidde 

 (PU"} iiKltii iienimod Slutningen , hvor den atter udvider sig noget (2'/2"); to Tommer i 

 Tværmaai kan allsaa sættes som dens (ydrei Gjcnuemsnitstværniaal lios store Exenipiarer. 

 (Ilds (len kim middelstore Vejk'-KluMi]di>k \iir hele JMirihijelseskanalens Længde kun 7^/4 

 Alen; men den \ar næsten lige saa vid som hos de slorre. P/4" hvoi' den var sna;vresl, 

 c. 2" 1 Tarmens forreste, 2V2" 1 dens mest opsvulmede sidste Del. foran selve Kndetarmen.) 

 Forddjelseskanalens, haade Mavens og Tarmens, Vægge ere meget tykke (c. ^la") og musku- 

 løse; naar den tykke, gniagtige eller hvidlige, llodeaglige Slim, som heklæder den Indvendig, 

 fjernes, ser man, al den 1 største Delen af sin Længde er læ-t udstyret med store, hlail- 

 agtlge "Villi", som fortsætte sig uforandrede helt op i Maven, indtil forhi Galdegangens 

 Indmundlng, men derfra efterhaanden tabe sig i Slimhindens tætte Kelikulation, som rækker 

 lige til den skarpe, men uregelmæssige Gra-nselinie mod Svælgrøret. Del kunde, sum 

 antydet, derfor med slorre Ret siges, at disse Tiske ingen virkelig Mave hesldde. men kim 

 Tarme. Hos el af vore Lxemplarer (det fra Vejlefjordi Iagttoges dog en liingfold c. 8" 

 nedenfor det Punkt, som ellers vilde kunne gjælde for den omlreutllge Grænse mellem 

 Mave og Tarm; hos de andre savnedes den. Derimod lindes der stedse, synes det, en 

 Ringfold, 11 — 12 Tommer fra Gattet. Tarmens Rugtninger — der Ingenlunde ligge aldeles 

 ens hos forskjelllge Individer eller 1 al Kald hos Individer af forskjelllg Størrelse — sam- 

 menholdes af et forholdsvis stærkt Kros. 



De lange oa smalle Nyrer, der hos store E\emplarer have en Længde af 11 — 12 

 Tommer, ligge udenfor Rughinden, i den øverste Del af Bughulen, langs med begge Sider 

 af Rygraden, fra Hjærnekassen til Udspringet af den Ren- og Muskelvæg, som bagtil be- 

 grænser Bughulen. Uriulederne udgaa fra Nyrernes bageste Ende, have en Længde af 

 c. 7" hos store Exemplarer og forene sig tU én noget bagved Midten af deres Længde. 

 Den meget store Urinblære — c. 13" lang hos store Exemplarer i oppustet Tilstand — 

 udfylder .>]ellemrumniet mellem Ben- og Muskelvæggen bagtil; for neden gaar den over i 

 en (c. 8" langi Uringang, der folger Æggestokkens Ragside og Æggelederen og aalmer 

 sig igjennem den forholdsvis snævre U r oge n 1 tal aab n i 11 g et lille Stykke bag ved 

 Gattet. Den uparrede, ovale Æggestok, der kan være 5 — 7" lang og henved 5" bred, 

 har sil Leje dybt nede i Rughulen, mellem Tarmens Bugtninger, 1 Reglen ganske skjult 

 af disse; den er omsluttet af en temmelig tyk, hvid, næslen seneagtig lind, som ogsaa 

 danner den kortere eller længere, kraftigt byggede, c. 5" lange /Eggeleder, der følger 

 Uringangen og aabner sig tilligemed denne 1 den ovenfor omtalte Urogenltalpore. Aabnes 

 Sækken, viser den sig opfyldt af en gul eller gulrodlig, fliget og grynet Masse, som dog 

 horer op efter en bestemt Linie noget ovenfor Sækkens nedre Ende. Dens Gryn — de 

 uudviklede Æg — ere saa smaa, at de næppe iagttages med blotle Øjne og derfor ere 

 tilstede i en aldeles uhyre Mængde. Nogen meget kjendellg Forskjel i Organels eller dets 



