21 



nerhet da det gäller en plats, hvilken icke redan är egen 

 kommun, ej fär förbises. 



Under föregäende sillfiskeperioder egde de bohuslän- 

 ska fiskelägena uti den allmänna hamnordningen för 

 riket en lagstiftning för ordnandet af ätskilliga af sina 

 angelägenheter, men sedan hamnordningen den 24 januari 

 1771 den 29 juni 1852 upphäfts, blef det en af uppgif- 

 terna för ordningsstadgan för rikets städer att, pä satt i 

 kongl. förordn. den 8 maj 1874 angäende hamnordningar 

 närmare angifves, fylla den lucka i lagstiftningen för ham- 

 nar och fiskelägen, som derigenom uppkommit. 



För traktens fiskerinäring och allmänna rörelse skulle 

 det dessutom fä en stör betydelse att erhälla en lokal- 

 myndighet pä platsen, som künde värda sig om dennas 

 allmänna angelägenheter och draga försorg om lämpliga 

 anordningar för bade näringslifvet och rörelsen. 



Pä grund af hvad sälunda i underdänighet anförts 

 och med hänvisning tili den i ursprungliga ansökningen 

 lemnade motiveringen fä vi alltsä hemställa, 



det täcktes E. K. M:t, med ogillande af E. K. Maj:ts 

 befallningshafvandes ifrägavarande utslag, i hvad det 

 afser uppskof med tillämpningen af ordningsstadgans 

 föreskrifter, i näder förordna att äfven ordningsstad- 

 gan för rikets städer skall i tillämpliga delar vara 

 gällande för fiskeläget Ellös i Orosts vestra härad. 

 Ellös i november 1892. 



Underdänigst. 



(Underskrifter). 



