III. 



Till Konungen. 

 Bland förhällanden af större betydelse för hafsfiske- 

 bedriftens upphjelpande intaga tvifvelsutan befintligheten 

 och tillämpningen af goda ordningsstadganden för fiske- 

 lägena och deras hamnar en af de främsta rumraen. Re- 

 dan kort tid efter det Bohuslän blifvit svensk provins 

 utfärdades fördenskjill ock med insigt häraf den 10 mars 

 1669 en med anledning särskildt af bohuslänska sillfisket 

 utarbetad »hamnerätt», hvilken senare öfversägs och den 

 1 mars 1726 i förbättrad form utgafs under benämningen 

 »hamnordning» samt tillämpades ända tili dess att den, 

 öfter en grundlig omarbetning af riksdagens ordinarie fiskeri- 

 utskott, künde den 24 januari 1771 ersättas med den 

 sista betydligt förbättrade och tillökta allmänna hamnord- 

 ningen för riket. Denna innehöll icke blott bestämmelser 

 om förordnandet af en egen myndighet ä fiskelägena, nem- 

 ligen »hamnfogden och bisittarne i hamnrätten», utan 

 äfven i 3 kap. §§ 5, 7 — 9 och 11 bestämmelser om brand- 

 syn, byggnadsordning och andra ordningsföreskrifter m. m., 

 som ansägs vara af nöden för god ordnings vidmakthäl- 

 lande ä fiskelägena med tili dem hörande hamnar. Att 

 denna hamnordnings stora betydelse för fiskelägena icke 

 underskattades synes deraf att riksdagen den 15 februari 

 1851 anhöll, det samma hamnordning matte öfverses och 

 förbättras. EU förslag tili ny förordning om hvad som 

 med hänsyn tili »upprätthällande af god ordning i fiske- 

 lägen och deras hamnar bor iakttagas», utarbetades ock 

 med anledning deraf i Kongl. Givildepartementet, raen 

 detta för öfrigt längt ifrän tillfredsställande förslag ledde 

 ej tili annan ätgärd, an att 1771 ärs hamnordning blef 

 genom utfärdandet af fiskeristadgan den 29 juni 1852 upp- 

 häfd och tills vidare i nägon mon nödtorftligen ersatt ge- 

 nom denna stadgas 45 §. 



