64 



göreisen den 8 September 1752 angäende vissa förmoner 

 för dem, som tili fiskeriers idkande ville sig i skärgärden 

 nedsätta, synes föreskriften om afgälden hafva blifvit upp- 

 häfd(?). Bestämmelser om för en hvar rikets undersäte 

 »fritt» fiske eller om fiske säsom ett slags riksallmänning 

 (en »jus commune omnium»), tili hvilkens nyttjande en 

 hvar svensk man egde lika rätt, förekommo nemligen, da 

 man ser bort frän de i nägon mon visserligen dität syf- 

 tande fast blott lokal betydelse egande föreskrifterna i 

 nägra fä särskilda författningar rörande det ymniga bohus- 

 länska sillfisket af 1666, 1762 och 1765*) samt det finska 

 strömmingsfisket af 1688, 1731 och 1763, icke i allmän 

 svensk lag förr an i 1766 ärs allmänna stadga för rikets 

 fisken (kap. 2, § 1, § 7 m. 1 p. 2, m. 2, § 8, § 10), der 

 de utgöra en om inträngande »allmäneuropeiska» förhäl- 

 landen päminnande betydelsefull nyhet i vär dessförinnan 

 sä helt och hallet »nationela» fiskerättslagstiftning. Den 

 första af de nämnda tre författningarna rörande det ym- 

 niga bohuslänska sillfisket betraktar dock detta säsom ett 

 Konungens »enskilda» fiske och bär liksom de tvänne 

 senare i här ifrägavarande hänseende formen af särskildt 

 Privilegium, under det att de äberopade författningarna 

 rörande finska strömmingsfisket i verkligheten afse blott 

 rättighet för »dem af allmogen, som bo upp ifrän hafs- 

 stranden, att vid öppna hafs-, skogs-, bergs- och stensträn- 

 der idka gemensamt strömmingsfiske» med »jord- och 

 strandegare vid hafskanten» (jemför byggningabalken, kap. 

 18, § 3) samt icke allmogen i heia riket utan endast i en 

 del deraf, för hvilken nämnda fiske väl betraktats säsom 

 ett slags »landsallmänning» enligt byggningabalken kap. 

 16, § 1(?). Genom föreskriften i kap. 2 § 1 af 1766 ärs 

 allmänna stadga synes det emellertid hafva varit menin- 

 gen att fullständigt upphäfva bestämmelserna i 18 kap. 



*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 216-221, 246—250. 



