66 



socknen bygga och bo, fiske bruka»; ty inomskärs och 

 uti hafsbandet är en för vidsträckt fiskefrihet ej alltid för- 

 monlig. 



Da orden »frihet» och »fri» inom fiskerilagstiftnin- 

 gen under skilda tider användts i sä mänga mot hvar- 

 andra stridande bemärkelser, och da dessa ord äfven en- 

 ligt nutidens spräkbruk innebära en dubbelmening, i det 

 att t. ex. benämningen »fritt fiske» nu begagnas an i be- 

 tydelsen af sädant fiske, som mä utan inskränkning af en- 

 skild eganderätt af en hvar nyttjas, och an i betydelsen 

 af sädant fiske, som mä idkas utan inskränkning af admi- 

 nistrativa föreskrifter; sä hafva dessa ord här undvikits. 

 I äldre tider användes samma benämning äfven i de olika 

 betydelserna af enskildt fiske, privilegieradt fiske eller 

 genom privilegier oinskränkt fiske. 



§ 1 m. 2. 



Stadgandets förbudsbestämmelse är en följd af ä ena 

 sidan den ifrägavarande fiskeredskapens beskaffenhet att 

 för enskild person under längre tid eller ständigt taga en 

 del af fiskevattnet i besittning, säsom vore det dennes en- 

 skilda egendom, och ä andra sidan fiskevattnets beskaffen- 

 het af ett rikets »offentliga» vatten, hvars begagnande stär 

 en hvar rikets undersäte öppet, hvadan ett dess besitt- 

 ningstagande tili större eller mindre del af enskild person 

 med utestängande af alle andre icke bör, utan vederbör- 

 ligt tillständ ätminstone, medgifvas, och da äfven blott för 

 viss tid (jfr byggningabalken, kap. 18 § 2; regeringsfor- 

 men, § 77). En liknande uppfattning i fräga om statens 

 offentliga vatten är ock i utlandet allmänt erkänd och 

 tillämpad. 



§2. 



Innehäller de allmänna bestämmelserna om enskild 

 rätt tili fiske i saltsjön. 



Följande ord ur ett af Rikets Ständers justitiedeputa- 



