79 



männa stadgan för rikets fisken 1766, sä att endast ord- 

 följden lämpats nägot efter tidens ändrade anspräk, och 

 det har derigenom äter erhällit en tydlighet, som det be- 

 röfvats i 1852 ärs fiskeristadga, der de begagnade, mycket 

 sväfvande uttrycken af högsta domstolen i dess nöte ur 

 protokollet öfver justitieärenden den 27 april 1852 för- 

 klarats »afse endast sillfängsten eller i allmänhet sädana 

 slag af hafsfisk, som gä tili stränderna i större dref eller 

 stimmar, hvilka öfverstiga den enskilde Strandegarens för- 

 mäga att ensam uppfänga och i afseende pä hvilka i allt 

 fall rättigheten att fä följa fisken, allt efter som han flyt- 

 tar sig frän en Strand tili annan, länder Strandegarne 

 sjelfva tili ömsesidig fördel». Da nu för ätergifvandet af 

 innehället i första punkten af mom. 1, § 7, kap. 2 i 1766 

 ärs allmänna stadga för rikets fisken (sä lydande: »uti de 

 skärgärdar, som fiskare oklandradt och efter gammal vana 

 ömsom fiskat vid hvarandras land och följt saltsjöfisken 

 efter dess dref, förblifver det ock efter förra vanligheten») 

 är tillräckligt sörjdt i § 2 m. 4 och § 9 m. 1, och da 

 med hänsyn tili det semisekulärt periodiska, ymniga sill- 

 fisket vid rikets vestkust, hvilket under 50 tili 70 är länga 

 mellanperioder fullständigt upphör, urminnes häfd ju icke 

 kan äberopas, enär häfdandet mäste vara oafbrutet för 

 att medföra laga kraft, och urminnes häfd dessutom enligt 

 15 kap. jordabalken endast fär anlitas för styrkande af 

 »rättighet» säsom tillhörande fast egendom, men icke 

 för att bevisa, det »rättighet» utgör en rikets samt- 

 lige undersäters kollektivegendom, samt da inomskärs 

 intet annat fiskslag gifves vid rikets vestkust an sillen, 

 ä hvilket högsta domstolens affattning är 1852 af stad- 

 gandet kan vinna afsedd tillämpning; sä torde vara 

 klart, att samma affattning omöjligen kan bibehällas. 

 Uttrycken »sädan hafsfisk, som gär tili stränderna i 

 stora stimmar», »af älder» och »följa fisken efter dess 

 dref» äro vidare, pä det satt de i nämnda affattning 



