82 



deraf att tillätelsen att under en hei fiskesäsong ockupera 

 en vik för innestängning af sill synbarligen innebär ett 

 undantag frän den här gifna regeln. 



Den 22 april 1845 anhöllo Rikets Ständer uti skrif- 

 velse tili Konungen bland annat »att den genom 2 kap. 7 

 § i kongl. fiskeristadgan af den 14 nov. 1766 alle svenske 

 undersäter medgifna rättighet att idka sillfiske ä bohus- 

 länska kusten skulle inskränkas i sä mätto, att, utan rubb- 

 ning af annans tilläfventyrs egande bättre rätt, strandegare 

 mä jemväl för sillfiske ätnjuta den enskilda rättighet tili 

 »fiske och vatten», som genom 6 § af berörda stadga blif- 

 vit honom tillförsäkrad.» 



Tillägget i 1766 ärs allmänna stadga, att samma lag 

 skulle gälla »för sillfiske i Östersjön, hvarest nägon ym- 

 nighet deraf sig visa kan», torde, säsom väl i verkligheten 

 fullständigt betydelselöst, kunna uteslutas. I 1765 ärs 

 projekt tili allmän stadga för rikets fisken fans dessutom 

 ännu ett tillägg i en egen §, hvilken tili ytterligare bely- 

 sande af innehället i kap. 2 § 7 af 1766 ärs allmänna 

 stadga mä här anföras. Den lydde: »Da strömming och 

 annan saltsjöfisk vid stränder, holmar och skär, som en- 

 skilde tillhöra, uti den ymnighet tillstöter, att desse icke 

 forma densamma fänga och all fördel deraf i akt taga, 

 bör det ej vägras andre, som dertill hugade äro, att endast 

 i detta fall, jemte strandegaren, slikt fiske nyttja.» 



Med hänsyn tili möjlig skada ä ostrongrund vid ym- 

 nigt sillfiske i Bohuslän har ifrägasatts ett sä lydande 

 tillägg: »Konungens befallningshafvande vare dock obetaget 

 att pä rättsegandes begäran förbjuda sädant sillfiske ä tyd- 

 ligt utmärkta ostrongrund.» (Jemför nedan under § 4 m. 

 2 vid slutet af motiveringen). 



§ 3 m. 3. 

 Projekt tili allmän stadga för rikets fisken 1762, § 7, 

 § 8 m. 2. — (Allmän stadga för rikets fisken 1766, § 8). — 



