85 



afskräckande stora. För sädant fiske, hvilkets nyttjande 

 tillkommer en hvar rikets undersäte, torde dylik upprens- 

 ning lämpligast böra bekostas med allmänna medel. 



I öfverensstämmelse med högsta domstolens uti dess 

 äberopade nöte uttalade äsigt borde momentet väl hafva 

 afslutats med en sä lydande bestämmelse: Den som sä- 

 lunda upprensat notvarp ä annans grund, bör ej frän del- 

 tagande i fisket derstädes utestängas. 



§ 3 m. 5. 



Utkast tili bestämmelser, ifrägasatta att vinna till- 

 lämpning i afseende ä hafsfisket vid kusten af Göteborgs 

 och Bohus län 1893, § 3 m. 1. 



Jemför vidare: Stadga för nordsjöfiskerierna 1766, 

 § 5 m. 2. — Reglemente för nordsjöfiskerierna 1774, art. 

 2, § 6. — Projekt tili nytt reglemente för sillfisket 1788, 

 § 14. — Förslag tili förnyadt reglemente för fisket 1840, 

 § 37 m. 2. — Utkast tili författning om fiskerierna i Nord- 

 sjön 1847, § 14. 



Redan under förra ärhundradets stora sillfiskeperiod 

 gjorde sig behofvet af att för afsättningen af den vadfän- 

 gade färska sillen hälla denna längre tid innestängd med 

 vad; men da dervid, i följd väl af smärre vadar och trängre 

 stäng samt mindre skicklighet, ofta qvarlemnades en större 

 mängd död sill ä bottnen i notvarpen, blefvo de längva- 

 riga vadstängen i 1766 ärs nordsjöfiskestadga vid strängt 

 straff förbjudna. Emot slutet af fiskeperioden, da fiskets 

 tekniska utöfning nätt en vida högre grad af utveckling, 

 ändrade sig i väsentlig mon stämningen emot de läng- 

 variga stängen, och § 14 i 1788 ärs »projekt tili nytt reg- 

 lemente om sillfisket i Göteborgs och Bohus län» fick för- 

 denskull äfven följande lydelse: »Nu är varpet draget, 

 vare notegare skyldige sillen genast uttaga, bortföra eller 

 försälja; behäller nägor i sin not sill öfver dygnet, eller 

 lemnar död sill efter sig, böte 16 r:d. 32 s., härunder 



