96 



allmänna stadgas kap. 3, § 3 m. 3, fick den dock ej följa 

 med vid den för öfrigt i ätskilligt nog slarfviga expeditio- 

 nen af Rikets Ständers beslut tili Kongl. Maj:t den 30 Ok- 

 tober 1766. Fiskerideputationens affattning af stadgandet 

 erbj uder tydligt nog öfverensstämmelse med föreskrifterna 

 i 23 kap. 1 § byggningabalken om »skadedjur» och i 1766 

 ärs allmänna stadga för rikets fisken, kap. 1, § 8, om 

 »sälar, uttrar och andra skadedjur i sjön», hvilka finge, 

 »säsom fisködande, ä andras grund och vatten, när de 

 anträffades, fängas och skjutas.» 



Den affattning af momentet, som förekommer i nu 

 gällande fiskeristadga och i 1883 ärs förslag, stär i uppen- 

 bar strid med bestämmelserna om rätt i »sjö» uti 12 kap. 

 4 § jordabalken, hvarför detsamma här gifvits en lydelse, 

 liknande den i § 4 momenten 1 och 3 ; men för an större 

 tydlighets vinnande hade kanske de fä insjöarne i fräga 

 kunnat uppräknas, i stallet för att genom en viss storlek 

 angifvas. 



I fiskerilagen den 30 maj 1874 för preussiska staten 

 har genom stadgandet i § 7 det förut hvar man tillkom- 

 mande sötvattensfisket gjorts tili menighetsfiske. 



§ 6 m. 2. 



Allmän stadga för rikets fisken 1766, k. 3, § 2. — 

 Fiskeristadga 1852, § 6. - Förslag tili fiskeristadga 1883, 

 §9. — ütlätanden öfver 1883 ärs förslag tili fiskeristadga 

 1884—1885, sid. 139; 1886, sid. 69, 75, 76—77. — Lag 

 angäende de svenske lapparnes rätt tili renbete i Sverige 

 1886, §§ 1, 21, 23. 



Jemför vidare: Jagtstadga 1864, § 4. 



Da stadgandena om de s. k. »allmänna kronofiskena» 

 torde vara af den art, att deras stiftande bör ske enligt 

 77 § regeringsformen och i samband med den öfriga lag- 

 stiftningen för kronans domäner (lämpligast kanske säsom 

 ett tillägg tili kap. 8 i förordningen den 29 juni 1866, an- 



