105 



§ 9. 

 Innehäller undantag tili förmon för enskild rätt frärc 

 de allmänna bestämmelserna om fiskerättighet i § 1 m. 

 1, § 2 mm. 1, 2, § 3 m. 1, § 7 och § 8 m. 1. 



§ 9 m. 1. 

 Jordabalken, k. 12, § 4. — Allmän stadga för rikets 

 fisken 1766, k. 2, § 6, § 7 m. 1 p. i, k. 3 § 4 m. 2. — 

 Förslag tili förnyadt reglemente för fisket 1840, § 8 m. 1 T 

 § 24, § 25 m. 3. — Kongl. vetenskapsakademiens an- 

 märkningar med afseende pä en blifvande fiskeristadga 

 1847 i 12 punkten. — Utkast tili författning om fiskerierna 

 i Nordsjön 1847, § 1 p. 2. — Förslag tili stadga om 

 fiskerierna 1851, § 3 m. 2, § 9. — Fiskeristadga 1852, § 

 9. _ Stadga om skiftesverket i riket 1866, §§ 6, 68, 77, 

 81, 82. — Förordning angäende hemmansklyfning och 

 jordafsöndring 1881, § 9 m. 1. — Förslag tili fiskeri- 

 stadga 1883, § 50. — Utlätanden öfver 1883 ärs förslag 

 tili fiskeristadga 1884—1885, sid. 94, 99, 100-101, 102 

 —103, 165. 



Jemför vidare: Projekt tili allmän stadga för rikets 

 fisken 1762, § 26, § 27 mm. 1, 2. — Allmän stadga för 

 rikets fisken 1766, k. 3, § 1 m. 4. 



Momentet, som motsvarar § 9 i nu gällande fiskeri- 

 stadga, utgör en omarbetning af nämnda § med syfte att 

 ä ena sidan göra densamma möjligast tydlig och ä andra 

 sidan bringa densamma i füll öfverensstämmelse bade med 

 föreskrifterna i 15 kap. jordabalken om urminnes häfd 

 säsom laga fang och med de i 1766 ärs allmänna stadga 

 gifna, vida mer tillfredsställande bestämmelserna för för- 

 hällandena i fräga. Ingen § i fiskeristadgan har nemligen 

 blifvit i sä hög grad missuppfattad som § 9, och är det 

 fördenskull särskildt af nöden, att den äldre af bade Ko- 

 nung och Riksdag antagna lagstiftningen i ämnet varder 

 äterstäld; ty man har tili och med gätt sä längt i för- 



