126 



§2. 



1. Saltsjöfisket är, med de i §§ 1, 3, 4 och 8 nämnda 

 undantag, strandegares enskilda tillhörighet, dock att i 

 Öresund, vid öppna hafsstranden säsom ock utom skären, 

 der icke är annorlunda lagligen bestämdt, jord- och strand- 

 egaren eller, der fisket vid stranden tillhör annan, denne 

 endast mä sträcka sin enskilda rättighet tili allt det vat- 

 ten, som finnes tili och med tvähundra meter frän stran- 

 den vid vanligast förekommande lägt vattenständ; den som 

 fisket vid stranden eger icke för ty ensam medgifvet att 

 an längre ut använda vattnet för fiske med frän landet 

 utsatta ryssjor och liknande faststäende (ständig) fiske- 

 redskap och ej heller förment att lagligen göra gällande 

 det anspräk ä större omräde i fiskevattnet, hvartill han 

 kan anse sig befogad. 



Uti fiskevatten, som utgör flera hemmans enskilda 

 egendom, räknas, der icke är annorlunda lagligen be- 

 stämdt, fisket vid stränderna af land, holmar och skär, ä 

 Jandgrundet eller intill dess ständigt djup af fyra meter 

 vidtager, tillhöra de skilda hemmanen hvart för sig, men 

 fisket derutanföre ä djupet säsom för dessa hemman sam- 

 fäld egendom; dock att notfiske frän stranden, som strac- 

 ker sig inpä omrädet för det samfälda fisket, ej mä hin- 

 dras af detta senare och att ostrongrund, som äro belägna 

 inpä nämnda omräde, anses tillhöra den, som eger när- 

 mast liggande Strand. 



2. Oskift fiskevatten i saltsjön nyttje de, som deri 

 rättighet hafva, efter ty som de derom sämjas kunna, 

 dervid hvad i §§ 12, 13 och 17 nedan är stadgadt för 

 fiske, i hvilket flere ega deltaga, länder tili efterrättelse. 

 Sämjas delegarne ej, lägge da rätten dem emellan huru 

 fisket, utan nägonderas förfäng, bäst nyttjas mä, sä framt 

 ej fräga är om fiske med faststäende (ständig) redskap, 

 hvarom i nästa moment är stadgadt. 



3. Endast den, hvilken landgrundet eger eller laglig 



