132 



enligt § 2 mom. 1, § 6 mom. 1 eller § 20 för fiske 

 med not eller vad medgifves, sätta, kasta eller fram- 

 föra sin redskap öfver annans redskap eller sä nära intill 

 denna, att den andre derigenom hindras i det fria bruket 

 af sin redskap. 



§ 19. 



1. Da vid sädant fiske, hvars nyttjande är innevä- 

 narne i orten eller en hvar rikets undersäte obetaget, 

 fisket skall ä samma stalle utöfvas af flera, och desse ej 

 kunna alle pä en gang fiska, ege de fiskande företrädes- 

 rätt tili fiskets utöfning i den ordning, de tili stallet an- 

 kommit, utan annat undantag an det, som i § 3 mom. 1 

 medgifves tili förmon för strandegare i de norrländska 

 länen eller kan varda faststäldt i en särskild stadga för 

 hafsfisket vid rikets vestkust. Under notfiske mä dervid 

 ej nägon lägga hinder i vagen för den sälunda bestämda 

 ordningens fullföljande utan onödigt uppehäll och ej heller 

 nägon utan alla notlagens bifall mer an sin drägt i om- 

 gängen nyttja. 



2. Hvad i föregäende moment säsom regel föreskrif- 

 vits, lande ock tili efterrättelse för ordningen mellan de 

 fiskande i enskilde tillhörigt oskift eller allmännings fiske- 

 vatten, sä framt ej delegarne öfverenskommit om annan 

 ordning för fiskets utöfning. 



§ 20. 

 Vid fiske, i hvilket flere ega deltaga, gälle, der ej i 

 fräga om enskilde tillhörigt oskift eller allmännings fiske- 

 vatten annorlunda mellan delegarne öfverenskommits, sä- 

 som allmän regel, att sättgarn och längrefvar böra vid 

 fiskets utöfning vika för drifgarn och notar eller vadar. 

 Erfordras härutöfver för viss ort vid sädant fiske, som 

 tillkommer innevänarne i orten eller en hvar rikets 

 undersäte, särskilda bestämmelser ängäende de fiskandes 

 förhällande tili hvarandra vid fiske i samma vatten med 

 olika redskap, vill Konungen sädana utfärda. 



